ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2023 року          м. Дніпро         Справа №  904/1581/23
м. Дніпро, п.. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді     Березкіної О.В. (доповідач),
                       суддів   Дарміна М.О., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.  
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача Долідзе А.О. (ЦАГС)
Представник відповідача Скиба С. С. (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Акціонерного товариства “Дніпроазот” 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року у справі № 904/1581/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ”
до Акціонерного товариства “Дніпроазот”
про стягнення суми боргу в розмірі 785 590 грн. 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ” звернувся до Акціонерного товариства “Дніпроазот” з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 785590грн.20коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року у справі №904/1581/23 позов задоволено.
Суд стягнув з Акціонерного товариства “Дніпроазот” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ” суму боргу в розмірі 785 590 грн. 20 коп., витрати зі сплати судового збору в розмірі 11 783 грн. 86 коп.  
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Акціонерне товариство “Дніпроазот” звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі №904/1581/23 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення, господарським судом Дніпропетровської області було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованого, протиправного та незаконного рішення. 
Апелянт посилається на те, що виникнення заборгованості у розмірі 785 590,20 грн. за поставлену продукцію за договором № 1304 від 13.04.2020 пов`язане з обставинами непереборної сили.
Однак, господарський суд не взяв до уваги наявність обставин непереборної сили, внаслідок чого зобов`язання Відповідача з оплати поставленої продукції по Договору відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (до закінчення воєнного стану). 
Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі № 904/1581/23 та  відмови  у позові. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя      Березкіна О.В. (доповідач), судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г.     
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2023 року  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Дніпроазот” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року у справі №904/1581/23. Розгляд справи № 904/1581/23 призначено у судовому засіданні на 30.08.2023 року об 11:00 год. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал судових засідань №207.
29.08.2023 розпорядженням в.о.керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/1581/23 у зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г. та відставкою судді Антоніка С.Г. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023, справу №904/1581/23 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. (доповідач), судді Дармін М.О., Кощєев І.М.
Позивачем – Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерхім-БТВ»  подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просив  апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Дніпроазот” залишити без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року у справі №904/1581/23 залишити  без змін.
В судовому засіданні   представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, а представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи,  перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ” (далі - продавець) та Акціонерним товариством “Дніпроазот” (покупець) було укладений договір поставки №1304 від 13.04.2020 ( договір від 13.04.2020).
Договір підписаний та скріплений печатками сторін без зауважень та заперечень до нього.
Відповідно до розділів “Предмет договору”, “Ціна договору” договору від 13.04.2020 продавець зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар (товари) за предметом, асортиментом, кількістю та за цінами, зазначеними у рахунках фактурах, що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець прийняти вказаний товар по накладній продавця, яка являється актом прийняття-передачі цього товару і сплатити за нього певну грошову суму.
Оплата товару проводиться покупцем в безготівковій формі на рахунок продавця.
Оплата здійснюється на умовах факту постачання, якщо іншого не передбачено в рахунку-фактурі або в додатку до даного договору.
Загальна сума договору складається з сум рахунків-фактур, виписаних за період дії даного договору.
Згідно з розділом “Строки і порядок поставки” договору від 13.04.2020 поставка товару здійснюється продавцем в строк вказаний в рахунках-фактурах з моменту проведення покупцем попередньої оплати.
Товар за даним договором поставляється на умовах ЕХW склад продавця, якщо іншого не передбачено в рахунку-фактурі або в додатку до даного договору.
Сторони домовились, що оплата по договору означає, що покупець підтверджує замовлення та згоден з асортиментом, комплектністю та якістю товару, а також те, що його влаштовують технічні характеристики, ціни і строки постачання товару.
В розділі “Строк дії договору” договору від 13.04.2020 зазначено, що даний договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2020.
В подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ” (далі - продавець) та Акціонерним товариством “Дніпроазот” (далі - покупець) підписаний додаток №1 від 10.01.2022 до договору поставки №1304 від 13.04.2020 (далі - додаток №1 від 10.01.2022).
В пунктах 1, 2 додатку №1 від 10.01.2022 сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити:
- прутки Thermanit 19/15 Н d = 2,4/1000мм в кількості 105кг; ціна за одиницю - 1545грн./кг (без ПДВ); загальна вартість - 162225грн. (без ПДВ);
- прутки Thermanit 25/22 Н d = 2,4/1000мм в кількості 30кг; ціна за одиницю 1678грн.33коп./кг (без ПДВ); загальна вартість - 50349грн.90коп. (без ПДВ);
- електроди вольфрам. WitStar WS 2 d = 3,2/175мм (20кг) в кількості 740шт.; ціна за одиницю - 185грн./шт. (без ПДВ); загальна вартість - 136900грн. (без ПДВ).
Загальна вартість товару становить 419369грн.88коп. (з ПДВ).
Відповідно до пунктів 3-5 додатку №1 від 10.01.2022 умови оплати - відстрочка 30 календарних днів. Продукція нова, виробництва не раніше 2021року. Строк поставки - 5-30 днів після підписання додатку №1 від 10.01.2022.
Також Товариством з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ” ( продавець) та Акціонерним товариством “Дніпроазот” ( покупець) підписаний додаток №2 від 31.01.2022 до договору поставки №1304 від 13.04.2020 (далі - додаток №2 від 31.01.2022).
В пунктах 1, 2 додатку №2 від 31.01.2022 сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити:
- електроди Thermanit 25/22 Н d = 3,2мм в кількості 60,2кг; ціна за одиницю - 1985грн./кг (без ПДВ); загальна вартість - 119497грн. (без ПДВ);
- прутки Thermanit 25/22 Н d = 2,4/1000мм в кількості 60кг; ціна за одиницю - 1678грн.33коп./кг (без ПДВ); загальна вартість - 100699грн.80коп. (без ПДВ);
- електроди Thermanit 25/22 Н d = 4,0мм в кількості 41,4кг; ціна за одиницю -1955грн./кг (без ПДВ); загальна вартість - 80937грн. (без ПДВ).
Загальна вартість товару дорівнює 361 360 грн.56 коп. (з ПДВ).
Згідно з пунктами 3 – 5 додатку №2 від 31.01.2022 умови сплати - відстрочка 30 календарних днів. Продукція нова, виробництва не раніше 2021року. Строк поставки - 5-30 днів після підписання додатку №2 від 31.01.2022.
Відповідно до видаткових накладних №РН - 0157 від 20.01.2022 на суму 194670грн., №РН - 0204 від 24.01.2022 на суму 224699грн.88коп., №РН - 0315 від 04.02.2022 на суму 217964грн.16коп., №РН - 0350 від 07.02.2022 на суму 143396грн.40коп., №РН - 0351 від 07.02.2022 на загальну суму 4859 грн.76коп. на виконання своїх договірних зобов`язань позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 785590грн.20коп. 
За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Як зазначалось раніше в пункті 3 додатків №1 від 10.01.2022, №2 від 31.01.2022 сторони передбачили відстрочення платежу протягом 30 календарних днів з моменту поставки.
Частиною 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. 
З урахуванням викладеного відповідач повинен був сплатити вартість товару за видатковою накладною №РН-0157 від 20.01.2022 на суму 194670грн. - до 21.02.2022 включно; за видатковою накладною №РН-0204 від 24.01.2022 на суму 224699 грн.88коп. – до 23.02.2022 включно; за видатковою накладною №РН-0315 від 04.02.2022 на суму 217964грн.16коп. - до 07.03.2022 включно; за видатковою накладною №РН-0350 від 07.02.2022 на суму 143396грн.40коп. - до 09.03.2022 включно; за видатковою накладною №РН-0351 від 07.02.2022 на суму 4859,76грн. - до 09.03.2022 включно. 
Звертаючись до Акціонерного товариства “Дніпроазот” з позовом про стягнення суми боргу в розмірі 785 590 грн.20коп.,  позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Інтерхім-БТВ”  посилався на  порушення відповідачем зобов`язань з оплати товару, поставленого на підставі договору поставки №1304 від 13.04.2020 та додатків №1 від 10.01.2022, №2 від 31.01.2022 до договору.
Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що відповідач порушив умови договору поставки, не здійснивши оплату поставленого йому товару у передбачені договором строки. 
Колегія суддів погоджується з такими  висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, з матеріалів справи вбачається, що   умовами договору передбачена  оплата товару протягом 30 календарних днів з моменту поставки Товару.
Проте, відповідач не оплатив за  Товар, отриманий від ТОВ «Інтерхім-БТВ» за видатковими накладними, у наступні строки:
за в/н № РН-0157 від 20.01.2022 на суму 194 670,00 грн. - у строк 19.02.2022р.;
за в/н № РН-0204 від 24.01.2022 на суму 224 699,88 грн. - у строк 23.02.2022р.;
за в/н № РН-0315 від 04.02.2022 на суму 217 964,16 грн. - у строк 06.03.2022р.;
за в/н № РН-0350 від 07.02.2022 на суму 143 396,40 грн. - у строк 09.03.2022р.;
за в/н № РН-0351 від 07.02.2022 на суму 4859,76 грн. - у строк 09.03.2022р., а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми заборгованості  на користь позивача.
Крім того,   сам відповідач не заперечує  не виконання  свого обов`язку з оплати поставленого товару, проте, вважає,  що такий обов`язок  має настати  після  закінчення дії форс-мажорних обставин.
Такі   доводи апелянта є  неспроможним з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Тобто, звільнення від відповідальності можливе лише за неможливості виконання зобов`язань з об`єктивних причин - внаслідок випадку або непереборної сили. 
Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» №671/97- ВР передбачає, що форс-мажорними обставинами ( непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, зокрема: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, захоплення підприємств.
Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються Торгово- промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово- промисловими палатами шляхом видання відповідних сертифікатів.
З листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 вбачається, що «Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)».
Разом з тим, слід зазначити, що саме по собі існування форс-мажорних обставин не є підставою для звільнення особи від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань.
Тобто звільнення можливе саме від відповідальності за невиконання зобов`язань, а не від виконання зобов`язання в цілому.
При цьому, в будь-якому разі, сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
У питанні щодо звільнення сторони від відповідальності в силу форс-мажорних обставин Верховним Судом сформовані доволі сталі висновки щодо застосування відповідних норм права.
Так, у постановах Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 та від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Також, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17.
Також, Верховний Суд у своїй практиці неодноразово підкреслював, що сертифікат про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 зазначив, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Аналогічна судова практика була сформована після 24 лютого 2022 року (постанова Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2022 у справі № 904/1725/22, постанова Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2023 у справі №908/966/22, рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2022 у справі №910/5301/22).
В матеріалах справи немає ані доказів письмового повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини, ані доказів засвідчення Торгово-промисловою палатою України для АТ «Дніпроазот» за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання Товариством грошових зобов`язань за договором поставки №1304 від 13.04.2020р., шляхом видачі відповідного сертифіката.
У випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, тощо. Натомість, відповідач жодних подібних заходів не здійснив.
Враховуючи наведене, посилання апелянта на лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 є необгрунтованим та не звільняє АТ «Дніпроазот» від виконання основного грошового зобов`язання за договором поставки.
Доводи  апелянта про  неврахування судом  того факту, що виникнення заборгованості у розмірі 785 590,20 грн. за поставлену продукцію за договором № 1304 від 13.04.2020 пов`язане з обставинами непереборної сили, є безпідставними з огляду на те, що строк виконання грошових зобов`язань відповідача за першими двома поставками на загальну суму 419 369,88 грн. настав до введення в Україні воєнного стану.
Крім того,    у випадку доведеності   форс-мажорних обставин відносно  конкретного зобов`язання можливе лише від  відповідальності за невиконання зобов`язань, а не від виконання зобов`язання в цілому.
Як   вбачається з матеріалів справи, позивач  звернувся із позовом  лише про стягнення  основної заборгованості, не скориставшись  своїм правом на відшкодування сум, передбачених ст. 625 ЦК України та  від стягнення пені, передбаченої умовами   договору.
Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.
Таким чином, господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення   суду першої інстанції - без зміни.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   Акціонерного товариства “Дніпроазот”  – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 року у справі №904/1581/23- залишити без змін.
Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.09.2023року.

Головуючий суддя                                                                                    О.В.Березкіна  

Суддя                                                                                                            М.О.Дармін

Суддя                                                                                                            І.М.Кощеєв