Номер провадження: 22-ц/813/5457/23 
Справа № 523/1893/13- ц
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Кострицького В.В.,Коновалової В.А.,
за участю секретаря судового засідання – Сінько А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

встановив:
У червні 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» звернулося до суду з вказаною вище заявою про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі по цивільній справі №523/1893/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 2366946,93 грн., з яких тіло кредиту складає 1483 452, 84 грн., відсотки 784 795, 26 грн., комісія за ведення кредиту – 98 698, 83 грн., судові витрати – 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387, 93 грн.
В обґрунтування поданої заяви, ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» зазначило, що заочним рішенням суду по справі №523/1893/13-ц від 26 березня 2013 року позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість в сумі 2 366 946,93 грн., з яких тіло кредиту складає - 1 483 452,84 грн., відсотки - 784 795,26 грн., комісія за ведення кредиту - 98 698,83 грн.; судові витрати - 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387,93 грн. 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року, провадження №22- ц/785/1324/14, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року в частині задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу в розмірі тіла кредиту достроково змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1048543,29 грн., з яких тіло кредиту складає 165049 гривень, в решті рішення суду залишено без змін. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року відхилено апеляційну скаргу відповідача. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишено без змін. 
06 березня 2017 року судом видано виконавчий лист по вказаній справі, який був пред`явлений до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за яким відкрито виконавче провадження №54782045. 
На час подання заяви, вказане вище виконавче провадження є відкритим (стягувач - ПАТ «Дельта Банк»). 
24 червня 2020 року ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, власник активів (майна): ПАТ «Дельта Банк». 
На підтвердження зазначеного, між ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b. 
22 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» укладено Договір №2293/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким Банк відступає новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. 
20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» склали та підписали Акти прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб (Перелік документів, переданих Новому кредитору з боку Банку, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b (зокрема, акт із зазначенням переданих документів щодо кредитного договору №346-100/ФК-08 від 29 лютого 2008 року). 
Посилаючись на ст. 512 ЦК України, ст. 378, ч. 1 ст. 442 ЦПК України, ч.5 ст. 15, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», заявник ТОВ «ДЕПТ ФІНАНС» просив замінити сторону стягувача на його правонаступника.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року задоволено заяву ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі по цивільній справі №523/1893/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Замінено сторону стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» за виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м. Одеса по цивільній справі №523/1893/13-ц, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 2 366 946, 93 грн., з яких тіло кредиту складає 1 483 452, 84 грн., відсотки 784 795, 26 грн., комісія за ведення кредиту – 98 698, 83 грн., судові витрати – 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387, 93 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони її правонаступником.
Скарга обґрунтована тим, що справу розглянуто за відсутності скаржника, який про час та місце розгляду справи не був повідомлений належним чином; поза увагою суду залишилось те, що факт передачі майнових прав не є достатнім підтвердженням переходу від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» права вимоги до ОСОБА_1 за виконавчим листом №523/1893/13-ц; надані заявником Договір про відступлення та Додаток №1 до нього не містять інформації про розмір заборгованості; надані заявником, як доказ підтвердження оплати за договором відступлення, платіжне доручення та виписка по особовому рахунку не відповідають чинному на день вчинення банківської операції законодавству України; також скаржник зазначає, що заявником не надано оригіналів договору про відступлення права вимоги, акту приймання-передачі, а суд першої інстанції попре його зауваження про це, не витребував їх оригінали; судом безпідставно не прийняті до уваги посилання ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» у поданій до суду заяві на кредитний договір №346-100/ФК-08 від 29 лютого 2008 року – позичальником за яким є ОСОБА_3 ; заміна стягувача у виконавчому провадження у частині стягнення судового збору суперечить положенням ст. 509 ЦК України. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
  Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає вказаним нормам, виходячи з такого.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема, заяв ОСОБА_1 останній був обізнаний про розгляд судом першої інстанції цієї справи за заявою ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», разом з цим, матеріали справи не містять відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_1 та виклик до судового засідання, призначеного на 14 листопада 2022 року, чим порушено процесуальні гарантії останнього забезпечення належного розгляду цієї справи в суді першої інстанції.
Вказане відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Отже, оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» про заміну сторони (стягувача) на правонаступника у виконавчому документі по цивільній справі №523/1893/13, виданого 06 березня 2017 року Суворовським районним судом м.Одеси відносно ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить з такого.
Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням суду в рамках справи №523/1893/13-ц від 26 березня 2013 року позовні вимоги банку задоволено в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк": заборгованість в сумі 2 366 946,93 грн., з яких тіло кредиту складає - 1 483 452,84 грн., відсотки - 784 795,26 грн., комісія за ведення кредиту - 98 698,83 грн.; судові витрати - 3 441 грн., а всього стягнуто 2 370 387,93 грн. 
Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року, провадження №22- ц/785/1324/14, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року в частині задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення боргу в розмірі тіла кредиту достроково змінено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі 1048543,29 грн., з яких тіло кредиту складає 165049 гривень, в решті рішення залишено без змін. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 липня 2015 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 14 лютого 2014 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року відхилено апеляційну скаргу відповідача. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діяв ОСОБА_2 відхилено, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року залишено без змін. 
06 березня 2017 року видано виконавчий лист в рамках вказаної вище справи, який був пред`явлений до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за яким відкрито виконавче провадження №54782045. 
Станом на день подання заяви, вказане виконавче провадження є відкритим (стягувач - ПАТ «Дельта Банк»). 
24 червня 2020 року ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» стало переможцем електронних торгів на електронному майданчику dgf.prozorro.sale, власник активів (майна): ПАТ «Дельта Банк». 
На підтвердження зазначеного, між ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», ТБ «Полонекс» та ПАТ «Дельта Банк» підписано протокол електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b. 
22 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» укладено Договір №2293/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким Банк відступає новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. 
У Додатку № 1 (Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за Такими договорами) до Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22.07.2020 року (пункт 81) – визначено кредитний договір № 1932/ФКВ-07 від 12 листопада 2007 року, боржник ОСОБА_1 .
Згідно п. 4.1 Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22 липня 2020 року, сторони домовились, що за відступлення права вимоги, у тому числі і за цим договором, новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 13 691 833, 95 грн.
Згідно п. 14 Договору №2293/К про відступлення прав вимоги від 22 липня 2020 року, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.
20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» склали та підписали Акти прийому-передачі оригіналів договорів фізичних осіб (Перелік документів, переданих Новому кредитору з боку Банку, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-06-12-000023-b (зокрема, акт із зазначенням переданих документів щодо кредитного договору №346-100/ФК-08 від 29 лютого 2008 року). 
Платіжним дорученням №20 від 17 липня 2020 року підтверджується сплата ТОВ «Фінансова компанія «ДЕПТ ФІНАНС» 13906000,00 грн. за придбаний актив, згідно протоколу електронних торгів UA-EA-2020-06-12-000023-b від 24.06.20р., лот GL3N218064, перемож. ТОВ ФК Депт Фінанс.
Станом на час розгляду судом цієї справи, виконавче провадження №54782045 перебуває на стадії виконання у Першому Суворовському ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса), що підтверджується як листом ВДВС від 09.09.2021 №36983, так і інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, доступ до якої є загальнодоступним.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Наведені вище положення кореспондуються з положеннями частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", в якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Результат аналізу цих норм, зокрема пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 2-1069/11, провадження № 61-8036св21.
Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17, від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.
Щодо посилань скаржника про надання заявником неналежних доказів здійснення розрахунку за договором відступлення, а саме через невідповідність наданих ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» платіжного доручення та виписки по особовому рахунку чинному на день вчинення банківської операції законодавству України, апеляційний суд зауважує про таке.
Дійсно, як правильно зазначено у апеляційній скарзі, загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснювались за участю банків на час здійснення ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» розрахунку з ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення визначались Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція).
Водночас апеляційний суд відхиляє як безпідставні посилання ОСОБА_1 на те, що надані заявником докази розрахунку з ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення не відповідають визначеним у наведеній Інструкції умовам.
Апеляційний суд відхиляючи такі доводи апеляційної скарги звертає увагу на таке.
Безготівкові розрахунки це перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді.
Електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами (п. 1.4 Інструкції).
Згідно п. 1.8 Інструкції, платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією. Платники - фізичні особи мають право оформляти доручення про списання коштів зі своїх рахунків у довільній формі, погодженій у договорі з банком.
Платник може давати доручення про списання коштів зі свого рахунку на бланках розрахункових документів, види яких передбачені договором банківського рахунку чи іншим договором, у якому обумовлено право банку здійснювати договірне списання коштів, а також у вигляді електронного розрахункового документа, якщо це передбачено договором між ним і банком.
Банк для здійснення розрахункових операцій може формувати електронні розрахункові документи.
Згідно п.3.1. Платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.
Проаналізувавши форму, наданої заявником копії платіжного доручення, апеляційний суд констатує, що така, всупереч посилань скаржника відповідає формі, визначеній Інструкцією.
Щодо доводів ОСОБА_1 про неналежне завірення наданої заявником копії, апеляційній суд звертає увагу на таке.
Із матеріалів справи убачається, що 03 листопада 2022 року заявник після ознайомлення із запереченнями ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції пояснення, зокрема, і щодо ОСОБА_1 про надання неналежних доказів оплати договору про відступлення.
Заявник повідомив суду, що до відповідної заяви ним також додано платіжне доручення, роздруковане з клієнт-банку та долучив до таких пояснень відповідне платіжне доручення та виписку по рахунку, завірені печаткою банку, із зазначенням коректності ЕЦП.
Згідно п.10.1 Інструкції оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.
Згідно п.10.5. Інструкції під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.
Згідно п.10.7. Під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" банк щоденно архівує електронні розрахункові документи, які відправлені клієнтом, та зберігає їх протягом установленого строку.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Тож, проаналізувавши надане заявником ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», апеляційний суд дійшов висновку, що такі є належними доказами виконання товариством своїх зобов`язань за договором про відступлення права вимоги від 22 липня 2020 року №2293/К.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи скаржника про безпідставне посилання у заяві ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» на кредитний договір №346-100/ФК-08 від 29 лютого 2008 року, позичальником за яким є ОСОБА_3 , разом з тим, з огляду на встановлені вище обставини, вважає, що відповідне посилання заявника на обставини, що не відносяться до предмету доказування у цій справі, не впливає на настання правонаступництва за виконавчим документом у справі №523/1893/13-ц, виданого на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1932/ФКВ-07 від 12 листопада 2007 року.
Щодо посилань ОСОБА_1 про неможливість прийняття судом до уваги наданих заявником доказів, з огляду на положення ч.6 ст. 95 ЦПК України, апеляційний суд звертає увагу скаржника на таке.
Дійсно, за змістом наведеної статті якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Разом з цим, витребування у сторони оригіналу письмового доказу є правом, а не обов`язком суду, а неможливість прийняття такого доказу зумовлена неподанням на вимогу суду стороною оригіналу такого доказу у випадку наявності у сторони або суду сумнівів щодо відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу.
Водночас, як убачається із матеріалів справи оригінали наданих заявником доказів суд не витребовував, а отже застосування у цьому випадку положень речення другого ч. 6 т. 95 ЦПК України є безпідставним.
Доводи ОСОБА_1 про те, що самі по собі факти передачі майна, майнових прав не є достатнім підтвердженням факту переходу від ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» права вимоги за виконавчим листом №523/1893/13-ц, оскільки заявником не надано розшифровку кредитних зобов`язань за кредитними договорами, з якої вбачався би факт передачі ПАТ «Дельта Банк» товариству «ФК «Депт Фінанс» спірної заборгованості ОСОБА_1 або належно посвідчений витяг з цією розшифровки, апеляційний суд відхиляє та зауважує про таке.
Із договору про відступлення права вимоги №2293/К від 22 липня 2020 року убачається, що Новий кредитор набув право вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основними договорами. 
Містить посилання на Кредитний договір №1932/ФКВ-07 від 12 листопада 2007 року (боржник ОСОБА_1 ) і реєстрі договорів, право вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток №1 до Договору №2293/К про відступлення права вимоги від 22 липня 2020 року).
Отже ненадання заявником розшифровки кредитних зобов`язань за кредитними договорами, про яку зазначає ОСОБА_1 не є обставиною, що спростовує факт переходу до ТОВ «ФК «Депт Фінанс» усіх прав ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №1932/ФКВ-07 від 12 листопада 2007 року (боржник ОСОБА_1 ). Розмір переданої заборгованості не є предметом доказування при вирішенні судом питання заміни сторони стягувача у зобов`язанні.
Товариство звернулося до суду з огляду на вибуття первісного кредитора у відкритому виконавчому провадженні і його заміну заявником внаслідок укладення між ними договору про відступлення права вимоги.
Так, заявником доведено, що право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1932/ФКВ-07 від 12.11.2007 року відступлене ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на користь ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», на підставі нотаріально посвідченого договору відступлення права вимоги. За вказаним вище договором відступлення, була здійснена повна оплата, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, що міститься в матеріалах справи.
Водночас за змістом вимог заяви ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС», хоча і просило замінити товариством стягувача за виконавчим документом 523/1893/13-ц, проте також зазначило про заміну сторони у справі.
Апеляційний суд, звертає увагу на те, що законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон про виконавче провадження передбачає таку можливість). 
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Наведені вище висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року справа № 2-7763/10, провадження № 14-197 цс 21.
У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ЦПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.
Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.
Отже, оскільки ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» набуло відповідних прав як сторона відкритого виконавчого провадження, заміна сторони стягувача має відбуватись у виконавчому провадженні як юридичному процесі у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України.
Щодо доводів скаржника із посиланням на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 05 квітня 2018 року у справі №923/607/16, про неможливість заміни стягувача у виконавчому провадженні в частині стягнення 3 441 грн. судового збору, апеляційний суд зауважує, що у цій справі первісний кредитор та його правонаступник у договорі про відступлення прав вимоги погодили, що новий кредитор набуває також і права вимоги, що випливають із судових справ, що апеляційний суд вважає є підставою для переходу до ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС» права вимоги також і за судовим збором, стягнутим за ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».
У постанові ж Верховного Суду, на яку посилається скаржник не наведено обставин стосовно узгодження сторонами у договорі про відступлення переходу до нового кредитора права вимоги, що випливають із судових справ, а отже попри подібність правовідносин у справах, висновки зроблені Верховним Судом не є релевантними обставинам справи, що є предметом апеляційного перегляду.
Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що скаргу потрібно задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ «ФК «ДЕПТ ФІНАНС».
Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 382-384 ЦПК України

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДЕПТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40254432, адреса місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд.39) про заміну сторони стягувача за виконавчим документом задовольнити частково.
Замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДЕПТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40254432, адреса місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд.39) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №523/1893/13-ц, виданого Суворовським районним судом м. Одеси від 06.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованості в сумі 2 366 946, 93 гривень, з яких тіло кредиту складає 1 483 452, 84 гривень, відсотки 784 795, 26 гривень., комісія за ведення кредиту 98 698, 83 гривень, судові витрати – 3 441 гривень.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повної постанови - 21 липня 2023 року.

Головуючий                                                                Ю.П.Лозко

Судді:                                                                        В.В. Кострицький

                                                                               В.А. Коновалова