ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України
23 лютого 2022 року м. Херсон
Єдиний унікальний номер справи: 666/1072/16
Номер провадження: 22-ц/819/168/22
Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:
головуючого – Радченка С.В.,
суддів:  Кузнєцової О.А., Семиженка Г.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» про стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень, позивач посилався на те, що у відповідності до Свідоцтва про право власності від 05.11.2015 року та на підставі акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна з прилюдних торгів, що є предметом іпотеки, затвердженого Відділом примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Херсонській області 04.11.2015 року, він отримав право власності на майно, що складається з: магазину промтоварів та ганку, загальною площею 82,1 кв.м. та ганок 4.5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 вартістю 805 552,26 грн. З метою внесення до КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» даних щодо зміни власника майна, він звернувся до Бюро з замовленням на виготовлення технічного паспорту на магазин промтоварів, що знаходиться за вищевказаною адресою. 08.02.2016 року ним отримано технічний паспорт на магазин, згідно з яким його загальна площа становить 66.4 кв.м. Таким чином, було встановлено, що на прилюдних торгах ним був придбаний магазин загальною площею 66.4 кв.м., що на 15.7 кв.м. менше, аніж площа, яка була зазначена в оголошенні про прилюдні торги та в правовстановлюючих документах на придбане майно. Оскільки 04.11.2015 року між ним і УДВС ГУЮ у Херсонській області була укладена угода купівлі-продажу магазину промтоварів та ганку, загальною площею 82,1 кв.м. та ганок 4.5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 вартістю 805552,26 грн., позивач вважає, що має право вимагати від продавця пропорційного зменшення ціни. Розрахунок зменшення вартості майна складає: 82.1 кв.м. + 4.5. кв.м. = 86.6 кв.м.; 805 552,26 грн.: 86.6 кв.м. = 9 301,99 грн. кв.м.; 15.7 кв.м. х 9 301,99 грн. = 146 041,24 грн. Як вбачається з вимог Закону України «Про виконавче провадження» і матеріалів виконавчого провадження стягувачем за виконавчим провадженням, і як наслідок отримувачем коштів від реалізації майна, був АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 90% від сплаченої суми 695 339,62 грн. та УДВС ГУЮ у Херсонській області – 69 533,96 грн. і саме зазначена особа повинна повернути зайве сплачені кошти за неіснуючі квадратні метри у розмірі 146 041,24 грн. На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з АКІБ «УкрСиббанк» на свою користь 131 437,11 грн. та з УДВС ГУЮ у Херсонській області – 14 604,12 грн.. Судові витрати просив покласти на відповідачів.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року позов задоволено. Вирішено: стягнути з АКІБ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 131 437,12 грн.; стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 604,12 грн.; стягнути з АКІБ «УкрСиббанк», Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 1 460,43 грн., з кожного окремо по 730,22 грн.
Рішення суду мотивоване тим, що оскільки придбане позивачем майно – магазин промтоварів, за своєю площею значно менший, ніж зазначено в умовах прилюдних торгів і правовстановлюючих документах на майно, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.678 ЦК України позивач має право вимагати від продавця пропорційного зменшення ціни та повернення зайво сплачених грошових коштів за таке майно на підставі ст.1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На зазначене рішення суду АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази та обставини по справі, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог. Так, зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у правочині щодо реалізації арештованого майна з прилюдних торгів АТ «УкрСиббанк» не є стороною угоди купівлі-продажу, а тому заявлені позивачем вимоги щодо стягнення сплачених ним коштів в рахунок вартості за придбане з прилюдних торгів майно саме з АТ «УкрСиббанк» є необґрунтованими.
Апелянт зазначає, що жодних доказів того, що площа майна була меншою саме на момент його реалізації з прилюдних торгів матеріали справи не містять та цей факт не знайшов свого підтвердження і в процесі розгляду справи. Позивачу було надано повну інформацію про майно, яке було ним придбане на електронних торгах, його ринкову вартість, і до цього часу проведені електроні торги щодо реалізації магазину промислових товарів є чинними та не оскаржувалися. Тобто, позивачу було відчужено об`єкт, який має ті ж самі характеристики, які і при купівлі на електронних торгах.
Також апелянт зазначає, що у відповідності до п.3.16 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке на той час регулювало умови та порядок проведення прилюдних торгів, покупцям до реєстрації надається право ознайомитися з майном, що підлягає реалізації, за його місцезнаходженням. Проте, позивач з невідомих для банку причин не скористався наданим йому правом покупця і не ознайомився з майном, яке він мав бажання придбати.

Встановлені судом обставини справи

На підставі свідоцтва від 05.11.2015 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М., відповідно до ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі акту державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, що є предметом іпотеки, затвердженого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 04.11.2015 року, ОСОБА_1 є власником магазину промтоварів та ганку, загальною площею 82,1 кв.м., та ганок 4,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , який придбано за 805 552,26 грн., що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №47055236 від 05.11.2015 року (т.1 а.с.5,6,7)..
Згідно акту про реалізацію арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 04.11.2015 року вбачається, що в рамках виконавчого провадження на електронних торгах Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області 19.10.2015 року було реалізовано магазин промислових товарів та ганок, загальною площею 82,1 кв. м. та ганок 4,5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного м.Херсона по справі №2-2622/08 від 15.07.2008 року, зареєстрованому в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації 02.09.2008 року в книзі №189, номер запису 73657, реєстраційний номер майна 17481650, а ОСОБА_1 (покупець) було придбане вказане нерухоме майно (т.1 а.с.7,192).
Право власності у ОСОБА_2 на магазин промислових товарів та ганок, загальною площею 82,1 кв. м. та ганок 4,5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 виникло на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 15.07.2008 р., яким визнано за ОСОБА_2 право власності на магазин промислових товарів та ганок, загальною площею 82,1 кв. м. та ганок 4,5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано Херсонське держане бюро технічної інвентаризації перереєструвати право власності на магазин промислових товарів та ганок, загальною площею 82,1 кв.м. та ганок 4,5 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.71).
З технічного паспорту на вищевказаний магазин, складеного станом на 04.02.2016 року вбачається, що площа магазину становить 66,4 кв.м. (т.1 а.с.9-11).
З матеріалів зведеного виконавчого провадження №470628710 по виконанню виконавчого листа №2-4170/10, виданого 27.12.2010 року Суворовським районним судом м.Херсона про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» боргу, встановлено, що згідно розпоряджень Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Херсонській області Третьякова С.Ю. від 29.10.2015 року за ВП№44725257 та №44725308 отримані від реалізації спірного майна кошти у розмірі 765 274,65 грн. було розподілено наступним чином: 695299,62 грн + 40 грн = 695339,62 грн – Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»; 69529,96 грн + 4 грн = 69533,96 грн – виконавчий збір; 401,07 грн – витрати виконавчого провадження (т.1, а.с.199-200).
Згідно висновку експерта №23/19 за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеного 31.12.2019 року судовим експертом Малим О.В., фактичні об`ємно-планувальні показники магазину промтоварів та ганку, що знаходяться у АДРЕСА_1 , не відповідають тим, що були зазначені на сайті Системи електронних торгів арештованих майном, фактична загальна площа приміщень складає 66,4 кв.м., а на сайті зазначено площу 82,1 кв.м. Встановити коректно ринкову вартість магазину промтоварів та ганку, загальною площею 66,4 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , станом на 15.11.2015 року не вбачається можливим за причин, вказаних у дослідницькій частині висновку. Ґрунтуючись на даних звіту №101/07 про незалежну оцінку нежитлового приміщення промтоварів та ганку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного ПП «Мартинов П.В.», станом на 10.07.2015 року з відповідним коригуванням вартість могла становити 642 456,00 грн. без урахування ПДВ. Такий показник, як загальна площа приміщень впливає на ринкову вартість нерухомого майна таким чином: залежність збільшення вартості об`єкта від його загальної площі визначається формулою Y=0,9998Х, де Y – це збільшення ринкової вартості об`єкта; Х–збільшення загальної площі об`єкта. При умові зменшення загальної площі з 82,1 кв.м. та ганок 4,5 кв.м. до 66,4 кв.м. вартість магазину промтоварів та ганку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , зменшиться у 1,24 рази. В період з 30.01.2016 року по 25.04.2016 року перепланування, чи інші зміни об`ємно-планувальних показників магазину промтоварів та ганку, що знаходяться у АДРЕСА_1 , не проводилися. Відомості про таке перепланування в період з 19.10.2015 року по 30.01.2016 року (проектно-кошторисна документація, договір підряду, акти приймання виконаних будівельних робіт, тощо) серед наданих експерту матеріалів не містяться (т.2 а.с.116-137).
Таким чином, судом встановлено, що на прилюдних торгах позивачем був придбаний магазин загальною площею 66.4 кв.м., що на 15.7 кв.м. менше, ніж площа, яка була зазначена в оголошенні про прилюдні торги, а саме 82.1 кв.м. і правовстановлюючих документах на майно.

Позиція апеляційного суду

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За своєю правовою природою відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором, в тому числі пропорційного зменшення ціни.
Правило ст.678 ЦК України застосовується до сторін правочину, якими в цій справі є відчужувачі: відповідний орган Державної виконавчої служби, торгуюча організація ДП «Сетам», та набувач ОСОБА_1 .
З врахуванням наведеного, слушними є доводи апеляційної скарги АТ «УкрСиббанк» про те, що він не є стороною договірних правовідносин за договором купівлі-продажу від 04 листопада 2015 року (що укладений на прилюдних торгах).
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи АТ «УкрСиббанк» про відсутність обов`язку повертати грошові кошти, отримані від реалізації на прилюдних торгах квартири безпосередньо покупцеві, оскільки між ними відсутні договірні правовідносини.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 визначив правовою підставою повернення йому грошових коштів, сплачених ним за майно, яке фактично є меншим за обсягом, а ніж зазначено в умовах прилюдних торгів і правоустановчих документах, положення статті 1212 ЦК України щодо обов`язку особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно (т.2 а.с.74-75).
Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З урахуванням змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності речово-правових відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.
Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17.
Враховуючи те, що частина грошових коштів, отриманих від реалізації магазину промтоварів та ганку, були набуті АКІБ «УкрСиббанк», з яким ОСОБА_1 не пов`язаний договірними правовідносинами щодо такого майна, колегія суддів дійшла висновку про те, що у банку виникло кондикційне зобов`язання перед ОСОБА_1 повернути частину грошових коштів, обов`язок по поверненню яких виник внаслідок пропорційного зменшення ціни за майно, яке за своїми фактичними об`ємно-планувальними показниками не відповідає тим показникам, що були зазначені на сайті Системи електронних торгів арештованим майном. Таким чином посилання АТ «УкрСиббанк» в своїй апеляційній скарзі на те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення сплачених ним коштів в рахунок вартості за придбане з прилюдних торгів майно саме з АТ «УкрСиббанк» є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження із вищезазначених підстав.
На підставі наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з АКІБ «УкрСиббанк» та Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь позивача в порядку статті 1212 ЦК України грошових коштів, у визначеному судом розмірі.
Визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідачів, судом першої інстанції вірно враховано розподіл грошових коштів, здійснений державним виконавцем після реалізації спірного майна (т.1, а.с.199-200).
Так, судом зазначено, що розрахунок зменшення вартості майна складає: 82.1 кв.м. + 4.5. кв.м. = 86.6 кв.м.; 805552,26 грн.: 86.6 кв.м. = 9301,99 грн. кв.м.; 15.7 кв.м. х 9301,99 грн. = 146 041,24 грн.
Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» і матеріалів виконавчого провадження стягувачем за виконавчим провадженням, і як наслідок отримувачем коштів, від реалізації майна, був АКІБ «УкрСиббанк» у розмірі 90% від сплаченої суми 695 339,62 грн. та УДВС ГУЮ у Херсонській області – 69533,96 грн., у зв`язку з цим, зазначена особа повинна повернути зайво сплачені кошти у розмірі 146 041,24 грн.
Розрахунок суми, яка підлягає стягненню з АКІБ «УкрСиббанк», складає: 146041,24 грн. : 100% х 90% = 131437,12 грн.
Розрахунок суми, яка підлягає стягненню з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складає: 146 041,24 грн. : 100% х 10% = 14 604,12 грн.
Колегія суддів погоджується з зазначеними розрахунками суду першої інстанції, які здійснено у відповідності до норм чинного законодавства та з урахуванням висновку експерта №23/19 від 31.12.2019 року, а також всіх встановлених судом обставин справи.
З огляду на вищезазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідачів грошових коштів
Доводи апелянта з приводу порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Крім цього, враховуючи приписи ч. 1   ст. 9 Конституції України  та  ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи  апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

       Керуючись статтями  367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 вересня 2021 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України. 

Головуючий                                                                                                   С. В. Радченко
Судді:                                                                                                                                                                                                                                         О.А.Кузнєцова

                                                                                                                          Г. В. Семиженко