КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2993/2023
Справа 381/2/22
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем      України
 
19 липня 2023 року                                                                                                 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                   Кашперської Т.Ц.,
суддів                                        Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря                 Мороз Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Осаулової Н.А. в м. Фастів у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, подавши в серпні 2022 року заяву про зміну предмету позову, просила скасувати наказ № 115-к від 06 грудня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста КП Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати відсторонення з 06 грудня 2021 року по 12 вересня 2022 року в сумі 139414,93 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.
Позов мотивувала тим, що 01 липня 2018 року згідно з наказом № 14-к від 25 червня 2018 року була прийнята на посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, 03 вересня 2021 року відповідач попередив її про наступне можливе вивільнення на протязі двох місяців з моменту вручення цього попередження, запропонував дві вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник території, вона відмовилась від переведення на посаду прибиральник територій. 
08 вересня 2021 року відповідач письмово повідомив її, що КП ФМР «Фастів-Благоустрій» запланував скоротити чисельність та штат працівників підприємства з 01 грудня 2021 року, причиною скорочення є розпорядження Фастівського міського голови № 25 від 31 серпня 2021 року «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою». При цьому вона дала згоду на переведення на посаду фахівця з публічних закупівель, але відповідач повідомив, що відповідно до національного класифікатора України та посадової інструкції дана професія належить до класифікаційного розділу «Професіонали» і претендент на дану посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного законодавства, бути впевненим користувачем системи ProZorro. Оскільки вона не мала вищої освіти, їй було відмовлено в переведенні на цю посаду.
Вказувала, що відповідачем не виконані умови п. 12 розділу V колективного договору щодо підготовки та перепідготовки кадрів, і комісія по трудових спорах, передбачена п. 9.2 розділу 9 Правил внутрішнього трудового розпорядку КП ФМР «Фастів-Благоустрій», також не створена.
Вказувала, що в штатному розписі КП ФМР «Фастів-Благоустрій», затвердженому 14 червня 2021 року, були наявні посади: Відділення по контролю за благоустроєм міста - старший інспектор і інспектор, у штатному розписі КП ФМР «Фастів-Благоустрій», затвердженому 22 листопада 2021 року, який вводиться в дію з 01 грудня 2021 року, наявні посади: Відділення по контролю за благоустроєм міста - інспектор.
24 листопада 2021 року відповідачем видано наказ № 106-к, яким її звільнено 30 листопада 2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що зроблено запис в її трудовій книжці. Але з 30 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року у неї був період тимчасової непрацездатності, про що вона повідомила відповідача. 03 грудня 2021 року їй було видано електронне направлення лікаря для продовження лікування у стаціонарі, після вихідних, з 06 грудня 2021 року по 15 грудня 2021 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Фастівської ЦРЛ.
06 грудня 2021 року вона прийшла на підприємство відповідача для повідомлення про продовження лікування, але відповідач вручив їй новий наказ № 115-к від 06 грудня 2021 року, яким звільнив її з 06 грудня 2021 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України і зробив новий запис в трудовий книжці про звільнення.
Крім того, вважала незаконним наказ про звільнення № 115-к від 06 грудня 2021 року, оскільки його видано на підставі розпорядження № 257од від 31 серпня 2021 року «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою», підписаного міським головою Нетяжуком М., однак статутом відповідача не передбачені такі повноваження виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо надання розпорядження КП ФМР «Фастів-Благоустрій» щодо вивільнення працівників та скорочення посад.
Вказувала, що внаслідок неправомірних дій відповідача та незаконного звільнення вона зазнала моральної шкоди, яка полягає в душевних та фізичних стражданнях, втрати нормальних соціальних зв`язків, розмір якої вона оцінює в сумі 10000 грн.
            
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року в позові відмовлено.
                                                                                    
Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просила скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наводила зміст ст. 263, 264, 12, 13, 43, ЦПК України, вказувала, що судом першої інстанції було встановлено, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, про що працівник попереджався та був ознайомлений зі списом вакантних посад. 
Однак судом першої інстанції не було враховано той факт, що причиною скорочення чисельності та штату працівників КП ФМР «Фастів-Благоустрій» є розпорядження Фастівського міського голови № 257од від 31 серпня 2021 року, в якому крім іншого доручено керівнику КП ФМР «Фастів-Благоустрій» спільно з керівником КП ФМР «Центр торгівлі та благоустрою» вжити заходи щодо оптимізації роботи інспекторів благоустрою. Відповідно до статуту КП ФМР «Фастів-Благоустрій» засновником підприємства є Фастівська міська рада. Проте серед виключної компетенції засновника - Фастівської міської ради та виконавчого комітету Фастівської міської ради відсутні повноваження щодо надання розпорядження КП ФМР «Фастів-Благоустрій» про вжиття заходів щодо оптимізації роботи, вивільнення працівників та скорочення посад, отже розпорядження № 257од від 31 серпня 2021 року є таким, яке видане не уповноваженою особою та не підлягає виконанню, і як наслідок наказ № 115-к від 06 грудня 2021 року, виданий на його підставі, є незаконним, як і звільнення позивача.
Вказувала, що поза увагою суду залишився той факт, що відповідачем при звільненні ОСОБА_1 не дотримано трьохмісячного строку, зазначеного в ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Крім того, відповідачем надано повідомлення про проведення засідання профспілкового комітету, яке відбудеться 10 вересня 2021 року, про що її повідомлено під підпис, проте засідання відбулося 13 вересня 2021 року, про що її повідомлено не було і як наслідок вона була відсутня на даному засіданні. Протоколи засідання підписані Головою профспілкового комітету ОСОБА_2., проте позивачу достовірно відомо, що дана особа на той час перебувала у декретній відпустці і не могла проводити засідання профспілкового комітету. Судом першої інстанції задоволено клопотання відповідача про виклик ОСОБА_2 як свідка, однак даний свідок в судове засідання не з`явилася.
Посилалася на незабезпечення відповідачем її права на освіту, передбаченого колективним договором, оскільки відповідач безпідставно відмовив їй в переведенні на іншу посаду, вказавши причиною відсутність освіти та спеціальних знань. Крім того, як доказ відповідач надав план використання коштів на 2021 рік та планового розрахунку витрат на оплату навчань, проте оскільки навчальний рік розпочинається не раніше 01 вересня поточного року, а позивача було повідомлено про скорочення лише 08 вересня 2021 року, дана обставина виключає можливість позивачу розпочати навчання в 2021 році.
Зазначала, що за змістом рішення, позивач оскаржує наказ від 06 грудня 2021 року № 115-к, який фактично скасований самим відповідачем наказом від 06 грудня 2021 року № 116-к, тобто предмет спору в цій частині відсутній, що є окремою підставою для відмови в позові в цій частині. Проте позивачем не було отримано інші накази, на які посилається відповідач, та не було відомо про їй наявність. Будь-яка інформація щодо їх наявності до позивача не надходила, і 06 грудня 2021 року при отриманні документів на звільнення позивач повідомила відповідача про продовження лікування, що відповідачем було проігноровано та оформлено її звільнення.
Звертала увагу, що крім скасування оскаржуваного наказу № 115-к, нею заявлені вимоги про поновлення на посаді, тому суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність предмету спору.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
                                                                                                
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
 
Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, працівник попереджався за два місяці про наступне вивільнення, відповідач ознайомив позивача зі списком вакантних посад, однак від посади, для якої ОСОБА_1 мала необхідну кваліфікацію та знання, вона відмовилась. Оскільки судом встановлено, що відповідач КП ФМР «Фастів-Благоустрій» не порушував трудового законодавства при звільненні позивача, підстав для визнання наказу незаконним, поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на користь останньої середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, суд також не вбачав.
 
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими,  відповідають обставинам справи і вимогам закону.
 
Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та КП ФМР «Фастів-Благоустрій» перебували в трудових правовідносинах.
Згідно статуту КП ФМР «Фастів-Благоустрій», затвердженого рішенням міської ради № 12-ХХХVІІ-VІІ від 08 лютого 2018 року, засновником/власником підприємства є територіальна громада м. Фастова в особі Фастівської міської ради, підприємство підконтрольне та підзвітне виконавчому комітету Фастівської міської ради. Підприємство в своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, нормативно-правовими актами Президента України і Кабінету Міністрів України, рішеннями Фастівської міської ради, розпорядженнями Фастівського міського голови та виконавчого комітету Фастівської міської ради, іншими нормативно-правовими актами та цим статутом (а. с. 50 т. 1). Згідно п. 8.2.3 підприємство зобов`язане створювати належні умови для праці, додержуватися вимог чинного законодавства України про працю, охорони праці, техніки безпеки. Згідно п. 9.4.7 статуту директор підприємства затверджує структуру і штатний розпис підприємства за погодженням з міським головою.
Згідно п. 12 розділу V «Соціальний розвиток колективу» колективного договору КП ФМР «Фастів-Благоустрій», проводити підготовку та перепідготовку кадрів за рахунок підприємства у технічно-професійних училищах, навчально-виробничих центрах, технікумах, коледжах, інститутах, академіях, університетах, інститутах, центрах підвищення кваліфікації, перепідготовки (а. с. 40 т. 1).
На а. с. 106 т. 1 наявна копія щомісячного плану використання бюджетних коштів на 2021 рік.
Згідно листа КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 23 лютого 2022 року, повідомлено, що в плані використання бюджетних коштів на 2021 рік в КП ФМР «Фастів-Благоустрій» не передбачені кошти на навчання фахівця з публічних закупівель.
Згідно п. 9.1, 9.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку КП ФМР «Фастів-Благоустрій», затверджених протоколом зборів трудового колективу № 1 від 02 липня 2018 року, трудові спори, які виникають між працівником і адміністрацією, розглядаються в порядку, передбаченому діючим законодавством. В порядку, передбаченому ст. 235 КЗпП України, на підприємстві створюється комісія по трудовим спорам, яка діє в рамках компетенції, визначеної діючим законодавством (а. с. 70 т. 1).
 
Розпорядженням міського голови Фастівської міської ради від 31 серпня 2021 року № 257од, з метою забезпечення підвищення якості виконання поставлених завдань та оптимізації роботи інспекторів благоустрою у сфері з дотримання правил благоустрою у м. Фастові і недопущення дублювання даних функцій в комунальних підприємствах міста, керуючись п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» доручено керівнику КП ФМР «Фастів-Благоустрій» спільно з керівником КП ФМР «Центр торгівлі і благоустрою» вжити заходи щодо оптимізації роботи інспекторів благоустрою; у встановленому порядку попередити працівників, яких стосуються зазначені зміни, про їх можливе вивільнення, та забезпечити дотримання їх соціально-правових гарантій у порядку та на умовах, визначених чинним законодавством; керівникам КП ФМР «Фастів-Благоустрій» та КП ФМР «Центр торгівлі і благоустрою» внести зміни в штатний розпис відповідно до даного розпорядження (а. с. 30 т. 1).
Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 31 серпня 2021 року № 56 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення посад» на виконання розпорядження фастівського міського голови № 257од від 31 серпня 2021 року «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою» наказано скоротити з 01 грудня 2021 року посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, головному економісту доручено внести відповідні зміни до штатного розпису підприємства, вручити працівникам, посади яких підпадають під скорочення, повідомлення про наступне звільнення згідно ст. 49-2 КЗпП України, тобто не пізніше 30 вересня 2021 року, запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботи на інших вакантних посадах (за наявності) (а. с. 103 т. 1).
На а. с. 108 т. 1 наявна копія довідки КП ФМР «Фастів-Благоустрій» на ім`я голови Первинної профспілкової організації КП ФМР «Фастів-Благоустрій» ОСОБА_2, що станом на 01 вересня 2021 року на підприємстві вакантні посади фахівця з публічних закупівель, прибиральниці територій.
На а. с. 18 т. 1 наявне попередження про наступне вивільнення працівника КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 03 вересня 2021 року, яким в.о. директора відповідно до ст. 49(2) КЗпП України попереджав ОСОБА_1 , старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, про наступне можливе вивільнення на протязі 2 місяців з моменту вручення їй цього попередження, а також повідомлено, що за відсутності на підприємстві спеціальності за фахом, запропоновано вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник територій. ОСОБА_1 ознайомлена з попередженням про наступне вивільнення під підпис 03 вересня 2021 року, зазначила, що згодна на посаду фахівця з публічних закупівель.
Листом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 08 вересня 2021 року № 03/456 ОСОБА_1 на виконання вимог ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» повідомлено, що КП ФМР «Фастів-Благоустрій» було заплановано скоротити чисельність та штат працівників підприємства з 01 грудня 2021 року, причиною скорочення чисельності та штату працівників є розпорядження фастівського міського голови № 25од від 31 серпня 2021 року «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою», на цій підставі заплановано скоротити посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста, яку вона обіймає. На даний час на підприємстві наявні вакантні посади: фахівець з публічних закупівель, прибиральник територій. ОСОБА_1 надано згоду на переведення на посаду фахівця з публічних закупівель, однак відповідно до національного класифікатора України та посадової інструкції професія «Фахівець з публічних закупівель» (код 2419.2) належить до класифікаційного розділу «Професіонали» і відповідно до цього претендент на цю посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного законодавства, бути впевненим користувачем системи Prozorro, та оскільки ОСОБА_1 не має повної вищої освіти та досвіду роботи в системі Prozorro, у переведенні на дану посаду їй відмовлено (а. с. 19 т. 1).
10 вересня 2021 року головним економістом та інспектором по контролю по виконанню доручень складено акт в тому, що 10 вересня 2021 року інспектором з кадрів було запропоновано ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням посади, яку вона обіймає, переведення на посаду прибиральника територій підрозділу «Очистка міста», від переведення на запропоновану посаду ОСОБА_1 відмовилася, інших вакантних посад, які могли б бути запропоновані ОСОБА_1 , на підприємстві в даний час немає (а. с. 110 т. 1).
 
На а. с. 174 т. 1 знаходиться копія запрошення секретаря профспілкової організації КП ФМР «Фастів-Благоустрій» на ім`я ОСОБА_1 на засідання профспілкового комітету 10 вересня 2021 року в зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників підприємства з 01 грудня 2021 року, з розпискою ОСОБА_1 про його отримання.
На а. с. 175 т. 1 знаходиться копія протоколу засідання профспілкового комітету від 13 вересня 2021 року № 65, згідно якого профспілковим комітетом в присутності ОСОБА_1 прийнято рішення про надання згоди на її скорочення.
Листом від 13 вересня 2021 року № 05/02 первинної профспілкової організації КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомлено в.о. директора підприємства про проведення засідання профспілкового комітету 13 вересня 2021 року та надання згоди на скорочення працівника, а саме старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 109 т. 1).
На а. с. 180 - 181 т. 1 знаходиться копія протоколу засідання профспілкового комітету від 22 листопада 2021 року № 93, згідно якого профспілковим комітетом прийнято рішення про надання згоди на скорочення ОСОБА_1 .
Листом від 22 листопада 2021 року № 05/05 первинної профспілкової організації КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомлено в.о. директора підприємства про проведення засідання профспілкового комітету 22 листопада 2021 року та надання згоди на скорочення працівника, а саме старшого інспектора відділення по контролю за благоустроєм міста ОСОБА_1 за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 182 т. 1).
 
На а. с. 20 т. 1 знаходиться копія наказу КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 24 листопада 2021 року № 106-к, яким ОСОБА_1 звільнено 30 листопада 2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано акт про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу від 10 вересня 2021 року, згода профспілкового комітету (протокол № 65 від 13 вересня 2021 року).
Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 30 листопада 2021 року № 111-к, в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 з 30 листопада 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України скасовано наказ № 106-к від 24 листопада 2021 року про звільнення ОСОБА_1 30 листопада 2021 року за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 112 т. 1).
Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 03 грудня 2021 року № 114-к перенесено дату звільнення ОСОБА_1 з 30 листопада 2021 року на перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності (а. с. 114 т. 1).
На а. с. 21 т. 1 знаходиться копія наказу КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 06 грудня 2021 року № 115-к, яким ОСОБА_1 звільнено 06 грудня 2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано попередження про вивільнення працівника від 03 вересня 2021 року, акт про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу від 10 вересня 2021 року, згода профспілкового комітету (протокол № 65 від 13 вересня 2021 року), листок непрацездатності від 30 листопада 2021 року.
06 грудня 2021 року інспектором з кадрів в присутності економіста та інспектора по контролю за виконанням доручень складено акт про те, що 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 з`явилася на роботу та повідомила про закінчення періоду тимчасової непрацездатності, тому їй було запропоновано підписати всі необхідні документи для звільнення та отримати трудову книжку. 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримала трудову книжку, поставила підпис про ознайомлення з наказом про звільнення від 06 грудня 2021 року № 115-к та заперечила подальше перебування на лікарняному. Ознайомитися з наказами № 106-к від 24 листопада 2021 року, № 112-к від 30 листопада 2021 року відмовилася (а. с. 116 т. 1).
Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 06 грудня 2021 року № 116-к, в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 з 06 грудня 2021 року по 15 грудня 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України скасовано наказ № 115-к від 06 грудня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 06 грудня 2021 року за скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, підстава: листок непрацездатності № 1918064-2003671057-1 від 06 грудня 2021 року (а. с. 118 т. 1).
Наказом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 06 грудня 2021 року № 117-к перенесено дату звільнення ОСОБА_1 з 06 грудня 2021 року на перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності (а. с. 119 т. 1).
Листом від 07 грудня 2021 року КП ФМР «Фастів-Благоустрій» повідомляло ОСОБА_1 , що в зв`язку з її звільненням за скороченням штату в перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності, виникла необхідність внесення змін до записів у трудовій книжці у відділі кадрів КП ФМР «Фастів-Благоустрій», куди її запрошено з`явитися згідно графіку робочого часу (а. с. 120 т. 1).
На а. с. 121 т. 1 знаходиться копія опису вкладення, згідно якого повідомлення про внесення змін до трудової книжки, копія наказу № 116-к та № 117-к від 06 грудня 2021 року направлені 07 грудня 2021 року на адресу ОСОБА_1 .
На а. с. 123 т. 1 знаходиться копія наказу КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 16 грудня 2021 року № 120-к, яким ОСОБА_1 звільнено 16 грудня 2021 року за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою звільнення вказано попередження про вивільнення працівника від 03 вересня 2021 року, акт про відмову ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу від 10 вересня 2021 року, згода профспілкового комітету (протокол № 65 від 13 вересня 2021 року), листок непрацездатності від 06 грудня 2021 року.
16 грудня 2021 року інспектором з кадрів в присутності юрисконсульта та інспектора по контролю за виконанням доручень складено акт про те, що 16 грудня 2021 року ОСОБА_1 не з`явилася на роботу, з метою з`ясування причин відсутності на роботі, ознайомлення з наказом про звільнення № 120-к від 16 грудня 2021 року та вручення його копії, вручення повідомлення про необхідність внесення змін до трудової книжки особи, якими складено акт, виїхали за адресою проживання ОСОБА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом про звільнення № 120-к від 16 грудня 2021 року, отримання його копії та повідомлення про необхідність внесення змін до трудової книжки категорично відмовилася (а. с. 124 т. 1).
 
На а. с. 15 - 17 т. 1 знаходиться копія трудової книжки ОСОБА_1 , згідно записів в якій, 01 липня 2018 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду старшого інспектора по контролю за благоустроєм міста з порядку переведення з Фастівського ККП на підставі наказу № 14-к від 25 червня 2018 року. Згідно запису № 45, 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звільнена за скороченням штату працівників, п. 1 ст. 10 КЗпП України, на підставі наказу № 106-к від 24 листопада 2021 року. Згідно запису № 46, запис № 45 вважати недійсним. Згідно запису № 47, 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звільнена за скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 115-к від 06 грудня 2021 року.
 
На а. с. 31, 183 т. 1 знаходиться довідка про доходи та середню заробітну плату ОСОБА_1 .
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. 
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
 
Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.
Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що розпорядження виконавчого комітету Фастівської міської ради «Про оптимізацію роботи інспекторів благоустрою» є таким, що видане неуповноваженою особою та не підлягає виконанню, і як наслідок, виданий на його підставі наказ № 115-к від 06 грудня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 є незаконним.
 
Крім того, такі доводи спростовуються пунктом 1.8 статуту КП ФМР «Фастів-Благоустрій», згідно якого підприємство в своїй діяльності керується, зокрема, рішеннями Фастівської міської ради, розпорядженнями Фастівського міського голови та виконавчого комітету Фастівської міської ради; пунктом 8.1.3 розділу 8 «Права та обов`язки підприємства» статуту, згідно якого підприємство має право визначати структуру управління підприємством і затверджувати штатний розпис за погодженням міського голови.
Враховуючи, що виконавчий комітет Фастівської міської ради, Фастівський міський голова здійснює повноваження щодо управління підприємством, а розпорядження № 257од від 31 серпня 2021 року є складовою права на управління діяльністю підприємства, тому помилковим є твердження позивача, що статутом не передбачено їх право щодо надання розпорядження на оптимізацію роботи інспекторів благоустрою. Водночас, відповідач з урахуванням розпорядження № 257од від 31 серпня 2021 року та керуючись статутом, в тому числі п. 8.1.3, уповноважений видавати наказ про внесення змін до штатного розпису та скорочення посад.
 
Також апеляційний суд враховує, що вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження Фастівського міського голови № 257од від 31 серпня 2021 року в межах даного позову не заявлялось.
Верховний Суд, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, неодноразово наголошував на тому, що вирішуючи питання дотримання норм трудового законодавства у спірних правовідносин, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача були зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.
 
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 753/7661/18, від 12 серпня 2021 року у справі № 487/989/20, від 24 березня 2021 року у справі № 757/46273/17-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 235/4593/19.
 
Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, а власник буде вважатися таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
 
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17).
 
Разом із тим, вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого у порядку пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд зобов`язаний у першу чергу перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників) і не досліджує питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників.
 
Таким чином, при виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 18 серпня 2022 року в справі № 212/7513/20, провадження № 61-2981св22), від 10 квітня 2023 року в справі № 176/810/22, провадження № 61-11552 св 22, від 06 квітня 2023 року в справі № 201/6342/21, провадження № 61-9013св22 та інших).
 
У справі, що переглядається, судом першої інстанції встановлено і доводами апеляційної скарги не заперечується, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, оскільки станом на 16 червня 2021 року в штатному розписі відповідача у відділенні по контролю за благоустроєм міст була наявна посада - 1 старший інспектор, яку обіймала позивач, а станом на грудень 2021 року ця посада відсутня, позивач попереджалася за два місяці про наступне вивільнення і була ознайомлена відповідачем з переліком вакантних посад, в тому числі їй було запропоновано вакантну роботу, яку позивач могла виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду, однак від переведення на дану посаду відмовилась.
 
Відтак, з урахуванням наведених вимог закону та правових висновків Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, відповідач КП ФМР «Фастів-Благоустрій» вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.
 
Судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що оскільки відповідно до національного класифікатора України професія «Фахівець з публічних закупівель» (код 2419.2) належить до класифікаційного розділу «Професіонали» і претендент на цю посаду повинен мати повну вищу освіту та відповідні знання норм закупівельного законодавства (Закону України «Про публічні закупівлі»), бути впевненим користувачем системи «ProZorro», і цим критеріям освіта, кваліфікація та досвід ОСОБА_1 не відповідали, що останньою не заперечується в позові та апеляційній скарзі, відповідачем обґрунтовано відмовлено їй в переведенні на дану посаду листом від 08 вересня 2021 року № 03/456.
 
Суд першої інстанції надав належної правової оцінки доводам позивача щодо порушення відповідачем умов п. 12 розділу 5 колективного договору КП ФМР «Фастів-Благоустрій», яким передбачено проводити підготовку і перепідготовку кадрів за рахунок підприємства у технічно-професійних училищах, навчально-виробничих центрах, технікумах, коледжах, інститутах, академіях, університетах, інститутах, центрах підвищення кваліфікації, перепідготовки, в сукупності з щомісячним планом використання бюджетних коштів на 2021 рік, в якому видатки на оплату навчання відсутні (а. с. 106 т. 1) та листом КП ФМР «Фастів-Благоустрій» від 23 лютого 2022 року, згідно якого в плані використання бюджетних коштів на 2021 рік в КП ФМР «Фастів-Благоустрій» не передбачені кошти на навчання фахівця з публічних закупівель (а. с. 107 т. 1).
 
Так, судом зауважено, що законодавством покладено обов`язок на роботодавця при звільненні працівника за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України дотримуватись певних гарантій для останнього, у тому числі гарантії працевлаштування, однак сам працівник не має зловживати цим правом та вчиняти активні дії у разі його бажання залишитись працювати на підприємстві, оскільки такі дії вчиняються передусім в інтересах самого працівника.
 
Судом встановлено і доводами апеляційної скарги не спростовується, що позивач не надала доказів звернення до відповідача із заявою, в якій би виявила бажання отримувати освіту, не повідомляла останнього про непроходження конкурсного відбору до вищого навчального закладу.
Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що оскільки навчальний рік для студентів розпочинається не раніше 01 вересня поточного року, а позивача було повідомлено про скорочення лише 08 вересня 2021 року, дана обставина виключає можливість позивачу розпочати навчання в 2021 році, з огляду на те, що ОСОБА_1 , розуміючи, що нею не було отримано вищої освіти, з метою підвищення власної конкурентоспроможності не була позбавлена можливості скористатися правом на освіту, передбаченим колективним договором, завчасно, до виникнення ситуації, коли наявність такої освіти виявилася необхідною для обрання відповідної посади. Разом із тим, такою можливістю позивач на свій розсуд не скористалася.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про недотримання відповідачем при звільненні ОСОБА_1 трьохмісячного строку, передбаченого ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», виходячи з наступного.
Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.
Статтею 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачені права профспілок, їх об`єднань у забезпеченні зайнятості населення.
З огляду на частину третю зазначеної статті у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Тобто, частиною третьою статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не регулюється порядок звільнення конкретно визначеного працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року в справі № 345/4051/18 (провадження № 61-2131св20) та враховуються апеляційним судом.
 
Профспілковий комітет при звільненні ОСОБА_1 зауважень щодо дотримання зазначених вимог закону не висловлював.
 
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 43 КЗпП України, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
 
Оскільки у даному випадку розглядається індивідуальний трудовий спір щодо правомірності звільнення ОСОБА_1 , то згідно із статтею 43 КЗпП України, ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» підлягає перевірці факт отримання роботодавцем дозволу профспілки на звільнення працівника.
 
Судом першої інстанції дані обставини перевірено та встановлено, що профспілковий комітет погодив рішення щодо звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, і даний факт підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету від 13 вересня 2021 року № 65, згідно якого профспілковим комітетом в присутності ОСОБА_1 прийнято рішення про надання згоди на її скорочення, та протоколом засідання профспілкового комітету від 22 листопада 2021 року № 93, на якому прийнято аналогічне рішення, а тому аргументи щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» є неприйнятними.
 
Апеляційний суд враховує, що засідання профспілкового комітету, яке мало відбутися 18 листопада 2021 року, відкладено у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 , яка засобами поштового зв`язку повідомлялася про засідання, з метою дотримання порядку ч. 3 ст. 43 КЗпП України, і питання про надання згоди на звільнення позивача надано лише після повторної неявки ОСОБА_1 , викликаної на засідання профспілкового комітету 22 листопада 2021 року поштою (а. с. 178 - 181 т. 1).
 
Доводи апеляційної скарги про фактичну неможливість голови профспілкового комітету проведення засідань в зв`язку з перебуванням останньої у відпустці по догляду за дитиною нічим не підтверджені, вважаються припущеннями та відхиляються апеляційним судом.
 
Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги, що про інші накази, видані відповідачем після наказу № 115-к від 06 грудня 2021 року, їй не було відомо, з огляду на наявність а. с. 121 т. 1 копії опису вкладення, згідно якого повідомлення про внесення змін до трудової книжки, копія наказу № 116-к та № 117-к від 06 грудня 2021 року направлені КП ФМР «Фастів-Благоустрій» 07 грудня 2021 року на адресу ОСОБА_1 . 
Крім того, такі доводи спростовуються актом, складеним інспектором з кадрів в присутності юрисконсульта та інспектора по контролю за виконанням доручень, про те, що 16 грудня 2021 року ОСОБА_1 не з`явилася на роботу, з метою з`ясування причин відсутності на роботі, ознайомлення з наказом про звільнення № 120-к від 16 грудня 2021 року та вручення його копії, вручення повідомлення про необхідність внесення змін до трудової книжки особи, якими складено акт, виїхали за адресою проживання ОСОБА_1 . Під час зустрічі ОСОБА_1 від ознайомлення з наказом про звільнення № 120-к від 16 грудня 2021 року, отримання його копії та повідомлення про необхідність внесення змін до трудової книжки категорично відмовилася (а. с. 124 т. 1).
 
Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності, оскільки матеріалами справи підтверджується, що в зв`язку з неодноразовим оформленням позивачем листків непрацездатності відповідачем неодноразово скасовувались власні накази про звільнення ОСОБА_1 , зокрема наказами № 111-к від 30 листопада 2021 року, № 114-к від 03 грудня 2021 року скасовано попередні накази про звільнення позивача та перенесено її звільнення у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на перший робочий день згідно з графіком роботи після закінчення тимчасової непрацездатності. 16 грудня 2021 року, після закінчення тимчасової непрацездатності, ОСОБА_1 було остаточно звільнено з роботи за скороченням штату працівників і відмовою від переведення на іншу роботу, п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу від 16 грудня 2021 року № 120-к (а. с. 123 т. 1).
 
Оскільки судом першої інстанції встановлено відсутність порушень відповідачем вимог ст. 40, 49-2 КЗпП України при звільненні позивача, доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 також заявлялися вимоги про її поновлення на посаді, не становлять підставу для задоволення позову та є необґрунтованими. 
 
Враховуючи вищевикладене, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, судом першої інстанції також правомірно відмовлено в задоволенні похідних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, і апеляційна скарга заперечень проти висновків суду першої інстанції в цій частині не містить.
 
Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 20 липня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                 Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.