14.07.23
22-ц/812/733/23
Справа №490/2802/23
Провадження № 22-ц/812/733/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
14 липня 2023 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання - Біляєвою В.М.,
за участі заявника - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження 
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2023 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Чулупом О.С., дата складання повного тексту незазначена, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центральний районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті його сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсон. 
В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що в м. Херсон Херсонської області помер його син ОСОБА_2 . Однак отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України виявилося неможливим, оскільки син помер на тимчасово окупованій території України.
Встановлення такого факту йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть сина у встановленому законодавством України порядку, подальшим звернення за оформленням спадщини та соціальних виплат у органах соціального захисту.
Враховуючи викладене, заявник просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Херсон, Херсонської області, Україна.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року заяву задоволено.
Встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон Херсонської області.
Роз`яснено заявникові, що рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки у вищезазначеному рішенні суду першої інстанції.
Мотивуючи заяву вказував, що при ухваленні рішення судом, у резолютивній частині допущено описку і не вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон Херсонської області – «громадянин України».
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки відмовлено.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, оскільки неточності про які вказує заявник не є опискою, обставини щодо громадянства ОСОБА_2 судом не встановлювались, а докази що підтверджують вищевказане матеріали справи не містять.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити рішення, яким виправити описку в рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року.
Так, зокрема зазначає, що не усунута описка допущена судом в рішенні, прямо впливає на зміст та виконання рішення.
У судовому засіданні апеляційної інстанції заявник підтримає апеляційну скаргу просив про її задоволення.
Від заінтересовано особи до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, що не суперечить вимогам ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, особу, яка з`явилася у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту ст.367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі.
Так, положеннями ст. 269 ЦПК України передбачено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Отже, законом передбачені випадки, коли можуть бути усунені недоліки рішення суду тим самим судом, що його ухвалив.
Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року, справа № 369/8367/16-ц). В цій же постанові окремо зауважено, що суд не має права змінювати зміст судового рішення.
Арифметичні помилки - це помилки, пов`язані з розрахунками, які були зроблені судом під час прийняття рішення. Такими помилками, зокрема, можуть бути неправильний розрахунок суми позовних вимог, яка, на думку суду, підлягає присудженню позивачу, або неправильний розрахунок розподілу судових витрат. Не є арифметичними помилками, а, отже, і не може бути виправлене в порядку, передбаченому вказаною статтею, застосування неправильних методик підрахунку, застосування неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки, яких він сам припустився (постанова Верховного Суду від 07 травня 2020 року в справі № 576/599/17-ц).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2020 року в справі № 300/765/15-ц (провадження № 61-7654св20) вказано, що судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. У резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності.
Зазначена правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 2-3259/11 (провадження № 61-5640св21).
Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви дійшов вірного висновку, що неточності про які вказує заявник не є опискою в розумінні ст.269 ЦПК України, обставини щодо громадянства ОСОБА_2 судом не встановлювались, а докази що підтверджують вищевказане матеріали справи не містять.
Крім того колегія суддів зауважує, що у разі незгоди з рішенням суду ОСОБА_1 мав право оскаржити його в цій частині у апеляційному порядку, чого ним зроблено не було.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в резолютивній частині рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на правильність постановленої ухвали не впливають.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна 

       Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14 липня 2023 року.