ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 липня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/1573/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, суддя суду першої інстанції Антощук С.І., м. Одеса, поний текст ухвали складено та підписано 08.05.2023
по справі №916/1573/23
за заявою: ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою вх. ГСОО №1630/23 від 17.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 вищевказану заяву залишено без руху та зобов`язано фізичну особу фізичну особу ОСОБА_1 надати суду заяву про усунення недоліків у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 заяву (вх. ГСОО №1630/23 від 17.04.2023) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 - повернуто заявниці.
Суд першої інстанції мотивував оскаржувану ухвалу тим, що невиконання заявницею вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення ОСОБА_1 заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/1573/23. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне.
Так, апелянт вважає, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додані усі документи, а відтак підстав для постановлення відповідної ухвали не було.
З приводу надання доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання повноважень, апелянт зазначає, що заявником узгоджено участь у справі арбітражного керуючого, укладено із ним договір, відповідно до умов якого визначено розмір його винагороди, а також порядок виконання зобов`язання щодо виплати такої винагороди. До заяви долучено відповідні документи, а також згоду арбітражного керуючого на участь у справі за таких умов.
На думку апелянта, абз. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства фактично обмежено право на доступ до суду, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яке не є абсолютним, втім застосовані обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати доступ, наданий особі таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права.
Скаржник вважає, що законодавець, не передбачивши альтернативних способів сплати грошової винагороди арбітражному керуючому і встановивши імперативну норму щодо авансування грошової винагороди арбітражному керуючому, порушує його права, оскільки встановивши таку норму він фактично обмежує доступ, наданий особі до такої міри, що порушується сама суть права, оскільки, якщо особа не має можливості виконувати свої фінансові зобов`язання перед кредиторами через брак таких фінансів, вона і не зможе зібрати необхідну грошову суму для авансування на депозитний рахунок суду винагороди арбітражному керуючому.
На переконання апелянта, укладанням договору з арбітражним керуючим, заявник гарантував арбітражному керуючому виконання зобов`язань, передбачених цим договором та Кодексом, зокрема щодо виплати винагороди керуючому реструктуризацією відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.
Щодо конкретизованого списку кредиторів і боржників, апелянт зазначає, що заява боржника містить додаток, який має назву конкретизований список кредиторів боржника із зазначенням інформації щодо кожного кредитора - його найменування, місцезнаходження, ідентифікаційного коду юридичної особи, суми грошових вимог, загальної суми заборгованості, підстав виникнення зобов`язань, строку їх виконання згідно із договором.
Крім того, як зазначає апелянт, щодо більшості кредиторів зазначено суму основного зобов`язання, суми нарахованих відсотків, суми неустойки, розмір загальної вартості кредиту щодо кожного кредитора окремо.
Для уточнення вищевказаної інформації, за твердженням апелянта, до заяви додано кредитну історію ТОВ "Українське бюро кредитних історій", яка є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами та містить повну та достовірну інформацію про заборгованість боржника, в тому числі загальну суму заборгованості, заборгованість за основними зобов`язаннями, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання.
Апелянт також вказав, що до заяви надано докази - договори, на підставі яких виникли зобов`язання, зокрема ті кредитні договори, які була можливість отримати. Загалом, поданий до суду Конкретизований список кредиторів та боржників, містить загальну суму заборгованості та суму кредиту, отриману з виписки ТОВ «УБКІ», дозволяє визначити хоча б показники заборгованості за договором, при цьому, безпосередньо договори не містять такої інформації.
Щодо надання належних доказів наявності заборгованості перед кредиторами, про яких зазначено в заяві, апелянт зазначила, що у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 висловлено позицію, за якою на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.
Використовуючи серед переліку можливих доказів заборгованості слово "тощо" Верховний Суд констатує, що перелік доказів заборгованості не є вичерпним і не обмежується первісною документацією, якою є первісний договір з кредитором, а відтак боржник може надати будь-які докази, які є належними та допустимими в розумінні процесуального законодавства, і які свідчать про наявність відповідної заборгованості.
Відтак, на думку апелянта, боржник не позбавлений можливості надати альтернативні первинним документам (договорам) документи, які б підтверджували наявність заборгованості перед кредиторами. Таким чином, належними будуть будь-які документи, які можуть свідчити про наявність заборгованості, тобто зобов`язання, боржника перед кредиторами. Серед таких є відповідні виписки з рахунків та у банківських установах та довідки від кредиторів (у яких чітко зазначається на підставі чого виникла заборгованість, її сума тощо), які свідчать про наявність заборгованості.
З огляду на дані обставини, апелянтка вважає, що вона надала всі належні в розумінні постанови Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 докази заборгованості перед кредиторами.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 у справі № 916/1573/23, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/1573/23 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2023.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/1573/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/1573/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/1573/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1573/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання вх. 1307/23 від 15.05.2023 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 по справі №916/1573/23; апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/1573/23 - залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 2   684,00 грн. - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено ОСОБА_1 , що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги. До цієї заяви долучено докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі, таким чином недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/1573/23; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі №916/1573/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.07.2023. 
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У даному випадку оскаржується ухвала передбачена п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, а саме ухвала про повернення.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 26.06.2023, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/1573/23, направлялася на адресу апелянта у справі засобами поштового зв`язку у встановленому законом порядку. Окрім того, копія даної ухвали направлялася на електронну адресу апелянта, зазначену в апеляційній скарзі.
Відповідно до відомостей наявних у матеріалах справи, апелянт зареєстрована в «Електронному суді», має власний «кабінет» в «Електронному суді», що підтверджується тим, що всі документи по суті справи (апеляційна скарга, ухвала про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) ОСОБА_1 направляла через електронний суд.
Відповідно до Довідки секретаря судового засідання: «Документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття апеляційного провадження від 26.06.23 по справі № 916/1573/23» було надіслано одержувачу - ОСОБА_1 в її електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету - 26.06.2023 о 15:44.
Тобто апелянт була повідомлена належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом.
Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою вх. ГСОО №1630/23 від 17.04.2023 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на наявність заборгованості у сумі приблизно 457 612,97 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 вищевказану заяву залишено без руху та зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 надати суду заяву про усунення недоліків у строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення даної ухвали, до якої додати:
- належним чином засвідчені копії доказів, які підтверджують виникнення зобов`язання перед кожним із кредиторів (рішення суду, договір, закон, тощо);
- докази доплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень на депозитний рахунок суду (отримувач коштів: Господарський суд Одеської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 03499997; банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA928201720355209002000005416) у сумі 22 610 грн.
- конкретизований список кредиторів і боржників фізичної особи ОСОБА_1 із зазначенням у ньому відомостей, визначених п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, суми грошових вимог кожного із кредиторів (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо).
02.05.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла заява (вх. ГСОО № 14284/22) фізичної особи ОСОБА_1 про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, у якій надано пояснення щодо доказів, які суд зобов`язував надати у ухвалі Господарського суду Одеської області від 24.04.2023.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1   ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до   Конституції України, цього   Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Положеннями Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства визначено особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця.
Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 КУзПБ, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються:
1) найменування господарського суду, до якого подається заява;
2) ім`я боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), номер засобу зв`язку боржника, його адреса електронної пошти (за наявності);
3) виклад обставин, що стали підставою для звернення до суду;
4) перелік документів, що додаються до заяви.
Частиною 3 ст. 116 КУзПБ, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються:
1) довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником;
2) документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця;
3) конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;
4) опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна;
5) копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно;
6) перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;
7) копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;
8) відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;
9) копія трудової книжки (за наявності);
10) відомості про роботодавця (роботодавців) боржника;
11) декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства;
12) докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень;
13) інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини;
14) інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених   статтею 115   цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.ч. 2,4 ст. 174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Колегія суддів зазначає, що залишаючи заяву боржника без руху, місцевий господарський суд зазначив в ухвалі недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, а саме, зазначив, що заявнику необхідно надати:
- належним чином засвідчені копії доказів, які підтверджують виникнення зобов`язання перед кожним із кредиторів (рішення суду, договір, закон, тощо);
- докази доплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень на депозитний рахунок суду (отримувач коштів: Господарський суд Одеської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 03499997; банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ; код банку отримувача (МФО): 820172; рахунок отримувача: UA928201720355209002000005416) у сумі 22 610 грн.
- конкретизований список кредиторів і боржників фізичної особи ОСОБА_1 із зазначенням у ньому відомостей, визначених п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, суми грошових вимог кожного із кредиторів (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо).
Разом з тим частинами четвертою статті 174 ГПК України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Щодо надання належним чином засвідчені копій доказів, які підтверджують виникнення зобов`язання перед кожним із кредиторів, колегія суддів зазначає наступне.
У постанові Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 915/36/20 висловлено позицію, за якою на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань.
Використовуючи серед переліку можливих доказів заборгованості слово "тощо" Верховний Суд констатує, що перелік доказів заборгованості не є вичерпним і не обмежується первісною документацією, якою є первісний договір з кредитором, а відтак боржник може надати будь-які докази, які є належними та допустимими в розумінні процесуального законодавства, і які свідчать про наявність відповідної заборгованості.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 119 КУзПБ, у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 119 КУзПБ, господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Таким чином, належність таких доказів має здійснюватися судом на стадії підготовчого засідання, а не при вирішенні питання про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. На стадії прийняття заяви суд формально має перевірити наявність доказів, що підтверджують виникнення заборгованості, однак не досліджувати їх по суті. 
У даному випадку, ОСОБА_1 були надані такі докази, зокрема, копії кредитних договорів, виписки по рахунка та довідки по заборгованості. Таким чином, ОСОБА_1 надала докази, що на її суб`єктивну думку підтверджують виникнення заборгованості, які мають бути дослідженні у підготовчому засіданні з наданням цим доказам відповідної правової оцінки.

Щодо доказів авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у заяві про усунення недоліків, заявниця зазначила, що відповідно до договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, встановлено узгодження сторонами оплати послуг керуючого реструктуризацією.
Оцінивши дані посилання апелянта, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.         
Згідно ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року складає 2 684 грн. 
Таким чином, розмір авансування винагороди арбітражному керуючому за три місяці виконання повноважень, який повинен сплатити Боржник на депозитний рахунок суду, складає 40 260 грн.
Заявницею до матеріалів заяви надано докази оплати авансування винагороди керуючому реструктуризацією на депозитний рахунок суду у сумі 17 650 грн. 
Таким чином, розмір авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією, який підлягає доплаті, складає 22 610 грн.
Докази авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у повному обсязі апелянтом так і не були надані.
Наданий заявницею Договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого, укладений між арбітражним керуючим Белінською Наталією Олександрівною (надалі у договорі - Сторона-1) та Кузнєцовою Г.Ф. (надалі у договорі - Сторона-2), колегія суддів не приймає як належний доказ виконання обов`язку щодо авансування основної винагороди керуючому реструктуризацією, з огляду на наступне.
Інститут авансування винагороди арбітражному керуючому є гарантією права учасника справи про банкрутство (керуючого реструкторизацією) на отримання ним грошової винагороди за виконання наданих йому повноважень. Обов`язок здійснення авансування винагороди арбітражному керуючому є безумовним, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено жодних підстав для звільнення від здійснення такого авансування при звернені до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство/неплатоспроможність.
У п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/726/20 від 19.11.2020, зазначено наступне: "37. Зазначене не позбавляє можливості боржника (фізичної особи) укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Місцевий суд може розглянути подані документи, як альтернативу мирного врегулювання правовідносин з оплати винагороди арбітражному керуючому, та прийняти відповідне рішення про можливість задоволення заяви боржника, дослідивши всю сукупність наданих ним доказів на обґрунтування неплатоспроможності фізичної особи."
Вказана правова позиція касаційного суду допускає можливість мирного врегулювання між Боржником та арбітражним керуючим питання авансування грошової винагороди, однак ставить таку можливість у залежність від наявності у Боржника майна, яке буде реалізовано у перспективі (відстрочка платежу) у справі про неплатоспроможність. Крім того, Верховний Суд зазначає, що місцевий суд приймає рішення про надання такої можливості за результатами дослідження усієї сукупності наданих документів.
Таким чином, місцевому суду необхідно встановити наявність у Боржника майна, яке може бути реалізоване у справі, та за рахунок якого можливо (з відстроченням) оплатити грошову винагороду керуючому реструктуризацією за три перших місяці.
Колегія суддів встановила, що у Боржниці відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, яке могло б бути реалізоване у справі про неплатоспроможність, про що Боржником особисто зазначено у заяві про відкриття провадження у справі та підтверджено відповідними довідками. 
Крім того, наданий Договір складено із значними порушення законодавства про банкрутство, а саме предмет договору є значно ширшим за право, яке має гарантується інститутом авансування (зокрема, п.п. 1.1. Договору закріплено, що його предметом є оплата послуг керуючого реструктуризацією та відшкодування витрат керуючого реструктуризацією боржника) та містить певні умови для здійснення Заявником оплати послуг керуючого     реструктуризацією (зокрема, п.п. 3.4. Договору встановлено, розрахунки проводяться шляхом оплати Стороною-2 грошових коштів на депозитний рахунок суду, в якому перебуває провадження, у порядку п. 3.3. даного Договору, за умови надсилання Стороною-1 поточних звітів про проведену роботу та стан процедури реструктуризації боргів Боржника). Проте, згідно положень Кодексу України з процедур банкрутства Заявник зобов`язаний здійснити авансування виключно основної винагороди арбітражному керуючому, розмір якої визначено ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.
Абзацами 5-7 вищезазначеної статті встановлено, що право вимоги основної винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Відшкодування витрат арбітражного керуючого, відповідно до ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства здійснюється при завершенні відповідної судової процедури (процедури реструктуризації боргів боржника) та здійснюється за умови схвалення зборами кредиторів боржника відповідного звіту арбітражного керуючого.
Із наведеного вбачається, що право вимоги сплати основної винагороди арбітражного керуючого за виконання покладених на нього повноважень є беззастережним, здійснюється за рахунок коштів авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі. У випадку закінчення авансованих коштів основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Статтею 28 Кодексу України з процедур банкрутства визначений перелік обставин, за яких арбітражний керуючий не може бути призначений розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією, зокрема, якщо такі особи є заінтересованими особами у цій справі або які є близькими особами фізичної особи-боржника.
Крім того, арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі неналежного виконання ним своїх повноважень.
Таким чином, у разі непризначення арбітражного керуючого, з яким підписано договір, або його відсторонення судом, може виникнути ситуація, яка фактично призведе до того, що призначеному/новопризначеному судом арбітражному керуючому у разі відсутності авансованої боржником винагороди не буде гарантовано належну оплату праці.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1  не виконала вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 щодо авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у повному розмірі.

Щодо надання конкретизованого списку кредиторів і боржників фізичної особи ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.
У даному випадку, Боржником надано конкретизований список кредиторів і боржників, однак у цьому списку не зазначено суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо перед кожним із кредиторів, що є прямим порушенням вимог п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства.
Окрім того, відсутність даних відомостей позбавляє суд встановити структуру боргу з метою визначення розміру грошового зобов`язання.

Посилання апелянтки на відсутність у неї документів, із яких можливо було б встановити розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо перед кожним із кредиторів суд вважає не обґрунтованими, оскільки до господарського суду не надано належних доказів звернення до кредиторів із запитами на отримання інформації щодо структури боргу чи самих первинних документів. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 24.04.2023 щодо надання доказів   авансування на депозитний рахунок суду оплати послуг керуючого реструктуризацією за три місяці виконання ним повноважень та конкретизованого списку кредиторів і боржників, що є достатньою підставою для повернення такої заяви на підставі ч. 4 та ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
З огляду на таке, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд керуючись ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтовано повернув ОСОБА_1 заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією судів до уваги, оскільки вони жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі №916/1573/23 про неплатоспроможність за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі №916/1573/23 про неплатоспроможність підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі №916/1573/23 про неплатоспроможність - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2023 про повернення заяви про відкриття провадження у справі №916/1573/23 про неплатоспроможність - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Постанову складено та підписано 26.07.2023.

Головуючий                                                                                         К.В. Богатир

Судді:                                                                                                    Л.В. Поліщук

  С.В. Таран