ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6076/23	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/585/23 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Храпак Н. М., 
за участю секретаря - Іванюта О.М. 
позивачки ОСОБА_1 ), адвоката Лукашової О.Є. 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/6076/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року про забезпечення позову, постановлену суддею Герчаківською О.Я., в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Тетяна Василівна про визнання майнових прав на квартиру, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки, -
ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею майнові права на квартиру площею 120,0 кв.м. в двоквартирному зблокованому житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501, укладений 13.09.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В.; визнати за ОСОБА_4 право власності на 15/37 частку земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501.
       В квітні 2023 р. ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову.
       В обґрунтування заяви зазначила, що 25.11.2020 року між нею та ОСОБА_3 , було укладено угоду про організацію взаємовідносин під час будівництва об`єкту нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501, відповідно до умов якої ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання часткового фінансування будівництва двоповерхового котеджу на частині земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 , площею 0,038 га, в орієнтованому обсязі 22000 доларів, що за згодою сторін є оціночною вартістю власності.
       Позивачка в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання перед відповідачем та сплатила кошти, у визначеному угодою розмірі. ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання не виконував, що слугувало підставою її звернення до суду з позовом про стягнення коштів.
       Зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.03.2023 року її позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 в її користь грошові кошти штраф.
       Проте, після ухвалення судом зазначеного рішення, воно не виконується, а ОСОБА_3 в подальшому, на підставі договору купівлі-продажу, відчужив єдине належне йому на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501 в користь ОСОБА_2 . 
       Вважає, що ОСОБА_2 має можливість відчужити вказане майно на користь третіх осіб, а ОСОБА_3 таким чином ухилитись від виконання судового рішення та зобов`язань за угодою, тому просила суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року заяву ОСОБА_4 задоволено.
       Заборонено власнику здійснювати відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права.
       В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що умовами укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору та додаткової угоди не передбачено заборону на відчуження земельної ділянки кадастровий номер 6125280600:02:001:0501 іншій особі.
       Додатковою угодою сторони передбачали настання для відповідача у випадках невиконання своїх зобов`язань наступних негативних наслідків: відповідач на вимогу позивача зобов`язується повернути протягом 120 днів з моменту отримання вимоги грошову суму в розмірі 22 000 дол. США та сплатити штраф за невиконання зобов`язань за угодою в розмірі 28 000 дол. США.
        Отже, спосіб захисту прав позивачки був реалізований нею шляхом звернення до суду з позовом про стягнення грошових коштів та штрафу за угодою. Позов ОСОБА_4 судом задоволено, а тому застосування способу захисту своїх прав шляхом визнання за нею майнових прав та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки є недопустимим, оскільки призведе до подвійної відповідальності ОСОБА_3 .
       Звертає увагу на те, що земельна ділянка, на якій розміщено спірний об`єкт інвестування була відчужена ОСОБА_2 вже після укладення додаткової угоди, якою передбачено наслідки невиконання умов договору.
       Вважає, що застосований судом захід забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами, необґрунтованим та таким, що порушує його права як власника земельної ділянки, оскільки ОСОБА_2 не є стороною договірних відносин.
       Помилковим є висновок суду, що незабезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, так як у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували порушення прав позивачки щодо оскаржуваної земельної ділянки.
       Враховуючи наведене, вважає що суд першої інстанції не встановив обставин, які є обов`язковими для забезпечення позову.
       Відзив на апеляційну скаргу, у визначений судом строк, не надходив.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Лукашова О.Є. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.
        ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала, посилаючись на її необґрунтованість та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.
       Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст.367 ЦПК України).
       Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на земельну ділянку площею 0,038 га з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501, за адресою: с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, 13 вересня 2022 року зареєстровано за ОСОБА_2 .
        З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань позивачки, а також наявної в матеріалах справи позовної заяви вбачається, що предметом позову по даній справі, є вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладеного 13.09.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В. та визнання за ОСОБА_4 права власності на 15/37 частку земельної ділянки площею 0,038 га з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501, яка була відчужена без відому позивачки ОСОБА_2 без жодної згадки про наявність на ній незавершеного будівництвом об`єкту інвестування, що дає підстави вважати дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, які направлені на позбавлення позивачки її майнових прав на об`єкт інвестування, на набуття права власності на спірну земельну ділянку та на невиконання судового рішення.
       Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що існує реальний спір про право щодо нерухомого майна; про право на виконання судового рішення в іншій справі та у випадку незабезпечення позову, існує загроза, що під час судового розгляду спірне майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 6125280600:02:001:0501 може бути відчужена, що в подальшому утруднить виконання можливого судового рішення у цій справі.
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.
       Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
       Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.
       При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
       Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду не впливають і його не спростовують.
       Крім того, суд апеляційної інстанції враховує пояснення позивача ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції та зміст пред`явлених нею вимог, з яких вбачається, що вона звернулася до суду з такими вимогами, в тому числі і з вимогою про визнання договору недійсним (як фраудаторного правочину), оскільки вважає що даний договір спрямований на уникнення звернення стягнення на майно ОСОБА_3 , як боржника в іншій справі, судове рішення в якій набрало чинності і не виконується останнім.
       Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року про забезпечення позову постановлена з додержанням норм процесуального права, тому відсутні підстави для її скасування.
       Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -        
ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 31 липня 2023 року.

Головуючий                                                                Гірський Б.О.

Судді:                                                                        Храпак Н.М.

       Бершадська Г.В.