УХВАЛА
10 серпня 2023 року  
м. Київ
справа №440/10029/22
адміністративне провадження №К/990/23612/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів - Кравчука В.М., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду     від 22.05.2023 
у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про:
1) визнання дій Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державного органу, такими, що суперечать Конституції України, через порушення Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, частини другої статті 19, статті 1512 Конституції України, шляхом обмеження, на протязі надмірно тривалого часу, виплати ОСОБА_1 допомоги до 5 травня за 2021 рік, як ветерану війни та особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, через порушення її законних інтересів, які гарантовані частиною п`ятою статті 17 Конституції України та статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з одночасним ігноруванням правових висновків в постанові Великої Палата Верховного Суду від 13 січня 2021 року (Справа № 440/2722/20, в пунктах 29-47) та порушенням гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права позивача мирно володіти своїм майном, (висновок (пункт 66) в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 440/2722/20 від 13 січня 2021 року), що призвело до завдання матеріальної шкоди, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, розміром - 13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн);
2) стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на відшкодування завданої матеріальної шкоди на її користь грошових коштів у вигляді недоплаченої в 2021 році щорічної грошової допомоги до 05 травня на загальну суму 13269,00 грн, що пов`язано з діями, які базуються на скасованих нормах права, визнаних неконституційними, з урахуванням пояснень, наданих в позовної заяві, (щодо завдання відповідачем матеріальної шкоди) згідно, наданого в позові розрахунку неповної виплати допомоги за 2021 рік на підставі статті 56, частини третьої статті 152 Конституції України та положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на право мирно володіти своїм майном;
3) визнання персональної, адміністративної з ознаками кримінальної, відповідальності директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 за умисні дії з неналежної організації та контролю проведення у державному органі в незаконний спосіб, ігноруючи з 27 лютого 2020 року рішення Конституційного Суду України №З-р/2020, а також правові висновки з цього спору, в пунктах 29-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19 (Провадження № 11-325апп21), щодо виконання чинного законодавства стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що призвело до порушення державних гарантій, встановлених частиною п`ятою статті 17 Конституції України для ветеранів війни, а також виконання функцій держави, а тому і її дискредитації, як правової, з порушенням присяги державного службовця, визначеною статтею 36 Закону України "Про державну службу", з метою виведення з власності позивача, в незаконній спосіб, значної частини державної допомоги до 05 травня за 2021 рік, що призвело до завдання як матеріальної шкоди розміром -13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн), так і моральної шкоди, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві (щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди), що викликало у позивача неминуче почуття обурення та розпачу, через дискредитацію держави Україна, як правової та сприяє підриву довіри до держави на що зверталася увага Конституційного Суду України в Рішенні №12-р/2018 від 18 грудня 2018 року, щодо підриву довіри до держави та неприпустимості обмеження пільг і гарантій ветеранів війни, (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення), а також визнається міжнародним правом через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесеного проти нього вже чергового судового рішення, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його кeрівника;
4) стягнення з директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 , як посадової особи, яка уповноважена на належне виконання функцій держави, щодо забезпечення соціального захисту громадянам, які потребують підтримки з боку держави, на користь позивача грошових коштів за дії, що визнані неконституційними, для забезпечення відшкодування моральної шкоди на суму розміром 17690,00 грн, завданої внаслідок умисного порушення права позивача, відновленого Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, через зловживання службовим становищем з метою умисного порушення права позивача, встановленого чинним законом, шляхом неконституційних дій, з метою виведення з власності позивача частини державної допомоги розміром 13269,00 грн, що, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві, викликало у позивача почуття обурення і розпачу, через дискредитацію держави України, як правової та сприяло підриву довіри до держави через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесених проти нього судових рішень, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його керівника;
5) визнання протиправними дій на запит про інформацію від 29 вересня 2022 року директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як посадової особи державного органу, ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державної установи, що полягає у порушенні вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", через ненадання належної інформації позивача щодо завірених належним чином копій розрахунків на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня;
6) зобов`язання директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області надати позивачу повну інформацію по розрахункам на доплату щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до запиту про інформацію від 29 вересня 2022 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2023, відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про:
1) визнання дій Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, як державного органу, такими, що суперечать Конституції України, через порушення Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, частини другої статті 19, статті 1512 Конституції України, шляхом обмеження, на протязі надмірно тривалого часу, виплати позивачу допомоги до 5 травня за 2021 рік, як ветерану війни та особі з інвалідністю І групи внаслідок війни, через порушення її законних інтересів, які гарантовані частиною п`ятою статті 17 Конституції України та статтею 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з одночасним ігноруванням правових висновків в постанові Великої Палата Верховного Суду від 13 січня 2021 року (Справа № 440/2722/20, в пунктах 29-47) та порушенням гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права ОСОБА_1 мирно володіти своїм майном, (висновок (пункт 66) в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 440/2722/20 від 13 січня 2021 року), що призвело до завдання матеріальної шкоди, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, розміром - 13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн);
2) стягнення з Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на відшкодування завданої матеріальної шкоди на користь позивача грошових коштів у вигляді недоплаченої в 2021 році щорічної грошової допомоги до 05 травня на загальну суму 13269,00 грн, що пов`язано з діями, які базуються на скасованих нормах права, визнаних неконституційними, з урахуванням пояснень, наданих в позовної заяві, (щодо завдання відповідачем матеріальної шкоди) згідно, наданого в позові розрахунку неповної виплати допомоги за 2021 рік на підставі статті 56, частини третьої статті 152 Конституції України та положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на право мирно володіти своїм майном;
3) визнання персональної, адміністративної з ознаками кримінальної, відповідальності директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 за умисні дії з неналежної організації та контролю проведення у державному органі в незаконний спосіб, ігноруючи з 27 лютого 2020 року рішення Конституційного Суду України №З-р/2020, а також правові висновки з цього спору, в пунктах 29-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20) та постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19 (Провадження № 11-325апп21), щодо виконання чинного законодавства стосовно виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 10 мінімальних пенсій за віком, що призвело до порушення державних гарантій, встановлених частиною п`ятою статті 17 Конституції України для ветеранів війни, а також виконання функцій держави, а тому і її дискредитації, як правової, з порушенням присяги державного службовця, визначеною статтею 36 Закону України «Про державну службу», з метою виведення з власності ОСОБА_1 , в незаконній спосіб, значної частини державної допомоги до 05 травня за 2021 рік, що призвело до завдання як матеріальної шкоди розміром -13269,00 грн (17690,00 грн - 4421,00 грн), так і моральної шкоди, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві (щодо відшкодування заподіяної моральної шкоди), що викликало у позивача неминуче почуття обурення та розпачу, через дискредитацію держави Україна, як правової та сприяє підриву довіри до держави на що зверталася увага Конституційного Суду України в Рішенні №12-р/2018 від 18 грудня 2018 року, щодо підриву довіри до держави та неприпустимості обмеження пільг і гарантій ветеранів війни, (абзаци другий, третій пункту 5 мотивувальної частини Рішення), а також визнається міжнародним правом через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесеного проти нього вже чергового судового рішновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його кeрівника;
4) стягнення з директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 , як посадової особи, яка уповноважена на належне виконання функцій держави, щодо забезпечення соціального захисту громадянам, які потребують підтримки з боку держави, на користь позивача грошових коштів за дії, що визнані неконституційними, для забезпечення відшкодування моральної шкоди на суму розміром 17690,00 грн, завданої внаслідок умисного порушення права ОСОБА_1 , відновленого Рішенням Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року №З-р/2020, через зловживання службовим становищем з метою умисного порушення права позивача, встановленого чинним законом, шляхом неконституційних дій, з метою виведення з власності позивача частини державної допомоги розміром 13269,00 грн, що, з урахуванням пояснень, наданих в позовній заяві, викликало у позивача почуття обурення і розпачу, через дискредитацію держави України, як правової та сприяло підриву довіри до держави через надмірну тривалу затримку у виконанні державним органом, яким є Центр, винесених проти нього судових рішень, враховуючи роз`яснення і висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №440/2722/20, яке напряму стосується протиправних та неконституційних дій Центру і його керівника.
В іншій частині позовних вимог прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/10029/22.
29.06.2022 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах подана зазначена касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 13.07.2023 касаційну скаргу залишено без руху з встановленням скаржнику строку для уточнення підстав касаційного оскарження судового рішення та вимог до суду касаційної інстанції щодо пунктів позовної заяви, що оскаржуються.
На адресу Верховного Суду на виконання вимог ухвали від 13.07.2023 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги. 
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки такий строк пропущено в зв`язку з несвоєчасним отриманням копії рішення суду апеляційної інстанції.
Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги позивача вказують на існування обставин, визначених абзацом 2 частини 4 статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 329-332, 334, 335, 338 КАС України,
у х в а л и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження.
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду     від 22.05.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
Витребувати з Полтавського окружного адміністративного суду справу №440/10029/22 за позовом ОСОБА_1 до директора Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ОСОБА_2 та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
Надіслати учасникам справи копії ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали учасники справи мають право подати відзив на касаційну скаргу, а також докази надсилання його копій іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді:
О.П. Стародуб
В.М. Кравчук 
С.М. Чиркін