Справа № 464/251/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Безпальок О.А. 
Провадження № 22-ц/811/963/23                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       14 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
               судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Цьони С.Ю.;
позивача ОСОБА_1 та його представника 
– адвоката Іванова О.О.;
Мірошнікова В.Т. – представника Львівського НДЕКЦ 
МВС України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в особі Експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ, з участю третьої особи Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, про: 1) визнання протиправним та скасування рішення, а саме: протоколу № 2710-с від 22 грудня 2022 року Експертно-кваліфікаційної комісії МВС Державного НДЕКЦ МВС України в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді безстрокового позбавлення кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»; 2) зобов`язання відповідача анулювати відповідну відмітку у свідоцтві позивача № 678 від 30 вересня 1994 року про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та внести відповідні зміни в Реєстру судових експертів; 3) стягнення 20 000 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач працює у Львівському НДЕКЦ МВС на посаді головного судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів, посадовою інструкцією якого передбачено виконання судових експертиз за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод». 
09 вересня 2021 року до установи з відділу поліції №2 Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП у Львівській області надійшла постанова від 01 вересня 2021 року про призначення автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні №1202111411400000, проведення якої було доручено позивачу, який 29 вересня 2021 року, як експерт, направив до відділку поліції клопотання про надання матеріалів кримінального провадження №12021141140000093, які надійшли до експертної установи 05 листопада 2021 року, а 11 листопада 2021 року ним було складено висновок №СЕ-19/114-21/15898-ІТ. В подальшому до експертної установи від водія автомобіля «Хонда Джаз», яка була причетна до ДТП, надійшла скарга щодо ймовірного порушення ним вимог нормативно-правових актів під час складення даного висновку експерта. За результатами службової перевірки в межах дисциплінарного провадження комісією складено висновок №19/114/18-12516-2022 від 06 листопада 2022 року, а 22 грудня 2022 року відбулось засідання Експертно-кваліфікаційної комісії МВС, за результатами якого протоколом №2710-С від 22 грудня 2022 року позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді дострокового позбавлення кваліфікації. Вважає, що висновки, викладені у оскаржуваному протоколі, не відповідають обставинам справи, є незаконними та протиправними, а тому протокол підлягає до скасування (том 1, а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано протокол Експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код юридичної особи 25574630) № 2710-С від 22 грудня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді безстрокового позбавлення кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод».
Зобов`язано Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код юридичної особи 25574630) анулювати відповідну відмітку у свідоцтві № 678 від 30 вересня 1994 року про присвоєння кваліфікації судового експерта з правом проведення інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» та внести відповідні зміни до Реєстру судових експертів.
Стягнуто з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 3 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 483 грн. 12 коп. сплаченого судового збору.
Стягнуто з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в дохід держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору (том 1, а.с. 183-202).
Дане рішення оскаржив відповідач.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.
Звертає увагу на те, що предметом оскарження є рішення Експертно-кваліфікаційної комісії МВС, а відтак вважає, що Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України не є належним відповідачем у даній справі.
Вважає помилковим висновок суду про порушення відповідачем положень статті 148 КЗпП України. 
Звертає увагу на те, що ЕКК МВС і ДНДЕКЦ МВС не є роботодавцями позивача.
Також вважає, що ні ДНДЕКЦ МВС, а ні ЕКК МВС не мають повноважень вносити зміни до Реєстру атестованих судових експертів, оскільки ведення державного Реєстру атестованих судових експертів покладається на Міністерство юстиції України. 

Також вважає неправомірним стягнення з відповідача 3 000 грн. моральної шкоди, оскільки вважає, що сам факт проведення службової перевірки за результатами розгляду скарги громадянки ОСОБА_2 та складання за її результатами висновку не може бути доказом того, що відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду (том 2, а.с. 2-14). 

Апелянт надіслав до суду заяву про апеляційний розгляд справи за відсутності його представника (том 2, а.с. 43).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівського НДЕКЦ МВС України на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони позивача і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.
Позивач ОСОБА_1 працює на посаді головного судового експерта сектору автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів у Львівському НДЕКЦ МВС України, посадовою інструкцією якого передбачено (зокрема) виконання судових експертиз за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод».
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва № 678 від 30 вересня 1994 року, ОСОБА_1 надано право на проведення досліджень обставин механізму ДТП.

06 вересня 2021 року Відділенням поліції № 2 Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області супровідним листом за № 6037/54/06-21 скеровано постанову про призначення автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні №12021141140000093, виконання якої було доручено судовому експерту Монахову О.В.
28 вересня 2021 року судовий експерт Монахов О.В. витребував у слідчого матеріали кримінального провадження для проведення експертизи.
12 листопада 2021 року Львівським НДЕКЦ МВС України за № 19/114/15/2-22818 скеровано висновок експерта Монахова О.В. № СЕ-19/114-21/15898-ІТ від 11 листопада 2021 року, у якому дано відповідь на питання № 1, задане у постанові слідчого, а на питання № 2-4 відповіді надано не було та зазначено, що експертиза по заданих слідством вихідних даних проведеною не може бути.
Супровідним листом за № 19/114/15/2-15392 від 11 серпня 2021 року скеровано висновок експерта №СЕ-19/114-21/12725-ІТ від 09 серпня 2021 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», проведеної у кримінальному провадженні №12021141140000093. Завданням даної експертизи було надати висновки про гальмівну систему та систему рульового керування автомобіля «Хонда Джас».
Крім того, 11 серпня 2021 року супровідним листом за № 19/114/15/2-15422 скеровано висновок експерта № СЕ-19/114-21/12727-ІТ від 09 серпня 2021 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», проведеної в кримінальному провадженні №12021141140000093, згідно якого встановити місце наїзду автомобіля «Хонда Джас» на пішохода не вдається можливим.

Відповідно до пункту 1 глави 8 Положення підставами для проведення службової перевірки є мотивоване звернення учасника справи (сторони кримінального провадження) про порушення судовими експертами вимог нормативно-правових актів, які регламентують судово-експертну діяльність, та (або) методик проведення судових експертиз і експертних (сертифікаційних) досліджень чи встановлення таких правопорушень за результатами внутрішнього моніторингу.
Підставою для відкриття дисциплінарної справи та проведення перевірки стала скарга ОСОБА_3 , детальний виклад якої міститься у висновку, затвердженому головою комісії з проведення службової перевірки в межах дисциплінарного провадження відкритого на виконання пункту 1 доручення Експертно-кваліфікаційної комісії МВС від 02 червня 2022 року № 19/30/2-10572-2022. 
Судом встановлено, що 31 грудня 2021 року кримінальне провадження було закритим на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України. Тобто, на момент подання скарги ОСОБА_3 (23 травня 2022 року) кримінальне провадження у справі вже було закритим, а відтак остання не мала статусу сторони кримінального провадження остання не мала.

Процедура притягнення судового експерта до дисциплінарної відповідальності визначено Положенням про Експертно-кваліфікаційну комісію МВС та порядок проведення атестації судових експертів Експертної служби МВС, затвердженого наказом МВС від 21 вересня 2020 року №675, яке прийнято в розвиток статті 14 Закону України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року.
Відповідно до ст.14 Закону України «Про судову експертизу» (в редакції чинній на момент притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності) судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до юридичної відповідальності.
Однак, ні в цій статті, ні в законі в цілому не передбачено діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Відповідно до пункту 22 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Як зазначено в правовій позиції Конституційного Суду України викладеній в рішенні від 30 травня 2001 року №7-рп/2001 (справа про відповідальність юридичних осіб): «Наголошуючи на важливості гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, Конституція України встановила, що склад правопорушення як підстава притягнення особи до юридичної відповідальності та заходи державно-примусового впливу за його вчинення визначаються виключно законом, а не будь-яким іншим нормативно-правовим актом, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення, та бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (статті 58,61, пункти 1,22 частини першої статті 92 Конституції України).
Системний аналіз викладених конституційних положень дає підстави дійти висновку, що за своїм змістом пункт 22 частини першої статті 92 Конституції України спрямований не на встановлення переліку видів юридичної відповідальності. Ним визначено, що виключно законами України мають врегульовуватись засади цивільно-правової відповідальності (загальні підстави, умови, форми відповідальності тощо), підстави кримінальної, адміністративної та дисциплінарної відповідальності - діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушень, що утворюють їх склад), та відповідальність за них. У такий спосіб Конституція України заборонила врегульовувати зазначені питання підзаконними нормативно-правовими актами та встановила, що лише Верховна Рада України у відповідному законі має право визначати, яке правопорушення визнається, зокрема, адміністративним правопорушенням чи злочином, та міру відповідальності за нього».
Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у відповідності до ст. 14,17 Закону України «Про судову експертизу» та глави 6 розділу ІІ Положення про ЕКК МВС, однак на момент притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, а саме в Законі України «Про судову експертизу,» чинній на момент притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності були відсутні норми, де б визначалися діяння, які є дисциплінарними правопорушеннями (основні ознаки правопорушення, що утворюють їх склад). 
Такі зміни прийняті Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судову експертизу» щодо удосконалення організаційно-управлінського забезпечення судово-експертної діяльності № 2716-ІХ від 03 листопада 2022 року та набули чинності 01 січня 2023 року.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач застосував до позивача вид дисциплінарної відповідальності, який визначений не законом України, що не відповідає пункту 22 статті 92 Конституції України з урахуванням тлумачення, наданого Конституційним Судом України в рішенні від 30 травня 2001 року № 7-рп/2001.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. 
Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (код ЄДРПОУ: 25574630).
Відповідно до розділу ІІ Положення про Експертно-кваліфікаційну комісію МВС та порядок проведення атестації судових експертів Експертної служби МВС затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 вересня 2020 року № 675 ЕКК утворюється, зокрема, з метою розгляду питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів установ Експертної служби МВС. Організаційне, матеріально-технічне, фінансове, науково-методичне та інформаційне забезпечення діяльності ЕКК здійснює Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України. 
Згіднорозділу 7 Положення для проведення службової перевірки в межах дисциплінарного провадження стосовно судового експерта Експертної служби МВС наказом керівника ДНДЕКЦ МВС створюється комісія з проведення службової перевірки (далі - комісія), до складу якої входять: 1) голова комісії - перший заступник або заступник директора ДНДЕКЦ МВС;2) заступник голови комісії - керівник структурного підрозділу, що координує діяльність із проведення судових експертиз за відповідною експертною спеціальністю в Експертній службі МВС; 3) члени комісії: директор (перший заступник, заступник директора) НДЕКЦ МВС (у разі проведення службової перевірки щодо працівника НДЕКЦ МВС); не менше двох працівників, що мають кваліфікацію судового експерта за відповідною експертною спеціальністю; працівник юридичної служби ДНДЕКЦ МВС;4) секретар комісії - працівник, який забезпечує організаційно-методичну роботу структурного підрозділу ДНДЕКЦ МВС, що координує діяльність із проведення судових експертиз (експертних досліджень) за відповідною експертною спеціальністю в Експертній службі МВС.
Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, до уваги прийматися не можуть. 

Пунктом 10 Порядку ведення державного Реєстру атестованих судових експертів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 492/5 від 29.03.2012 року, встановлено, що зміни до Реєстру вносяться з метою підтримання в актуальному стані відомостей, передбачених пунктом 9 цього Порядку, у разі, якщо такі відомості зазнали змін, а також у разі ухвалення рішення суду, яке стосується відомостей, що містяться в Реєстрі, і має наслідком необхідність внесення до нього відповідних змін. Зміни до Реєстру вносяться у порядку, передбаченому пунктами 6, 7 цього Порядку. 
Пунктом 6 Порядку встановлено, що судові експерти державних спеціалізованих установ включаються до Реєстру за поданням керівників цих установ або голів експертно-кваліфікаційних комісій, якими присвоєно кваліфікацію судового експерта, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку.
Зміни до Реєстру подаються держателю Реєстру не пізніше 10 робочих днів з дня настання обставин щодо зміни відомостей, які містяться в Реєстрі, крім відомостей, які вносяться на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.
Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно того, що ані в компетенції ДНДЕКЦ МВС, ані в компетенції ЕКК МВС немає повноважень вносити зміни до Реєстру атестованих судових експертів, також до уваги прийматися не можуть.

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 “Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану – п.9).
Безспірним є те, що позивач у зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності з порушенням вимог закону, повинен був вживати додаткових заходів для організації своєї праці, відстоювати свої порушені права, що тривало значний час, а відтак він зазнав втрат немайнового характеру.
За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що присуджена до стягнення на користь позивача моральна шкода у розмірі по 3 000 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і доводи апеляційної скарги в цій частині також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 28 лютого 2023 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 серпня 2023 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.