ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 308/8394/23 пров. № А/857/12582/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Бруновська Н.В., 
суддя                                                     Шавель Р.М. 

секретар судового засідання                     Гранат В.В. 

за участю представників сторін: 
від позивача Пітух В.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу  Закарпатської митниці на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2023 року (головуючий суддя Лемак О.В., м.Ужгород, проголошено 10:36) у справі № 308/8394/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-
В С Т А Н О В И В:
22.05.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил.
Позов обґрунтовує тим, що 13 квітня 2023 року Закарпатською митницею в особі заступника начальника Закарпатської митниці Козюберда Володимира Віталійовича винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0228/30500/23, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого частиною 2 статті 471 Митного кодексу України. На громадянина України ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості не задекларованих товарів (277092 грн.), що становить 83 127,6 грн. Вказує, що відповідач зазначає, що згідно висновку експертного дослідження від № 142000-3301-3800-0061 від 10.04.2023 вартість виявленого товару становить 277 092 грн., що за курсом НБУ станом на 12.03.2023 року складає 7 174,81 Євро. Однак, відповідно до Інвойсу №03/23 від 08.03.2023 року, вартість вилученого товару становить 1320,00 Євро, що станом на 12.03.2023 року, еквівалентно 50 978 грн. 53 коп., у зв`язку із чим, розмір штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, визначений відповідачем, є значно завищеним та необґрунтованим.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Змінено захід стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2  ст.471 МК України постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці від 13 квітня 2023 року із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 83 127,60 (вісімдесят три тисячі сто двадцять сім гривень 60 коп.) грн., на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 15 293,56 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто три гривні 56 коп.) грн.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вказує, що постанова від 13.04.2023 року в справі про порушення митних правил №0228/30500/23 є обґрунтованою та такою, що винесена із дотриманням норм митного законодавства.
25.07.2023 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву аналогічні доводам адміністративного позову. Крім того, зазначає, що застосування судом першої інстанції зміни заходу стягнення накладеного на позивача за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, із штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 83  127,60 грн. на штраф в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 15 293.56 є повністю обгрунтованим. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині відмови в задоволенні позову, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку  ст.126  Кодексу адміністративного судочинства України,  не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми  ст.313 цього Кодексу. Згідно  ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
12 березня 2023 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 0228/30500/23 за ознаками порушення митних правил, передбачених частино 2 статті 471 Митного кодексу України.
Зі змісту протоколу вбачається, що 11.03.2023  року о 21 год. 51 хв. в зону митного контролю на ділянку "В`їзд” (ЗМК- вантажна) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці заїхав вантажний автомобіль марки «Volvo», моделі «FH» реєстраційний номерний знак України НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «SCHMITZ», реєстраційний номерний знак України НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , що повертався з Італії в Україну, де перебував у службових справах.
Громадянину України ОСОБА_1 було запропоновано заповнити митну декларацію, в якій він вказав свої паспортні дані та дані про транспортний засіб. При усному опитуванні гр. України ОСОБА_2 підтвердив відомості, вказані ним у митній декларації, та заперечив наявність будь-яких товарів, які підлягають декларуванню в тому числі таких, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено.
В ході митного огляду зазначеного транспортного засобу та речей громадянина України ОСОБА_1 було виявлено не заявлені за встановленою формою товари, а саме: фунгіцид «Quardris», торгова марка «Syngenta» у кількості 5 коробок по 12 пластикових пляшок ємністю 1 літр та інсектицид «Dikarzol 50 SP» торгова марка «Gowan» дві коробки по 10 пакетів у кожній загальною вагою 20 кг. Загальна вага не задекларованого товару склала 90 кілограмів. Виявлений товар знаходився в лівому палетнику напівпричіпа.
Таким чином, ОСОБА_1 не задекларував товари, що переміщував через митний кордон України.
Згідно з висновком експерта Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби № 142000-3800-0061 від 10.04.2023 року загальна вартість виявленого товару становить 277 092 грн., що за курсом НБУ станом на 12.03.2023 року складає 7174,81 євро.
Постановою в справі про порушення митних правих № 0228/30500/23 від 13.04.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості не задекларованих товарів (277 092 грн.), що становить 83 127,6 грн.
Вважаючи таку постанову митного органу протиправною, позивач звернулася до суду першої інстанції із позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про зміну стягнення накладеного на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2  ст.471 МК України з 83 127,60 грн., на штраф,  що становить 15 293,56 грн.    
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 62 Конституції України  передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до  ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із ч.ч.1, 3, 4  ст.368 МК України  для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього  Кодексу.
За змістом ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ч.1  ст.494 МК України  про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Докази у справі про порушення митних правил визначаються  статтею 495 МК України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно санкції ч. 2  ст. 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
З матеріалів справи встановлено, що згідно з висновком експерта Закарпатського відділу експертиз та досліджень СЛЕД Держмитслужби № 142000-3800-0061 від 10.04.2023 року загальна вартість виявленого товару становить 277 092 грн., що за курсом НБУ станом на 12.03.2023 року складає 7174,81 євро. Однак, згідно долученого позивачем до матеріалів справи копії Інвойсу №03/23 від 08.03.2023 року, вартість вилученого товару «Quadris» ємністю 1 л, в кількості 60 л, «Dicarzol 50 SP» вагою 1 кг., в кількості 20 кг., становить 1320,00 Євро, що станом на 12.03.2023 року еквівалентно 50 978,53 грн.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не заперечує факт вчинення правопорушення, однак, не згідний, що митний орган при накладенні стягнення не врахував фактичну вартість вилученого товару в сумі 1320,00 Євро, що станом на 12.03.2023 року, еквівалентно 50 978, 53 грн., що підтверджена даними інвойсу №03/23 від 08.03.2023 року. З огляду на положення ст.ст.49,  368 МК України, апеляційний суд вважає, що  вартість переміщуваного ОСОБА_1 вилучених товарів правильно визначати на підставі інвойсу №03/23 від 08.03.2023 року.
Отже, за вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 2  ст. 471 МК України, позивач має понести стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості не задекларованого товару, що буде становити 15 293,56 гривень (50 978,53х 0,3).
Щодо доводів апелянта в частині пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зазначає, що постанова Закарпатської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил №0228/30500/23 від 13.04.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України була винесена за відсутності позивача, та отримана його представником на адвокатський запит - 17.05.2023 року, а тому на думку суду апеляційної інстанції позивач не пропустив строк звернення до суду.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. 
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись 229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 червня 2023 року у справі № 308/8394/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 05 жовтня 2023 року.