ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року	Львів	Справа № 161/5853/23 пров. № А/857/10498/23	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Затолочного В.С.
при секретарі судового засідання:                 Василюк В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2023 року (рішення ухвалене у м. Луцьку судом у складі головуючого судді Івасюти Л.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що 08.02.2023 він звернувся до відповідача з проханням притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який проживає в с. Полонка, Луцький район, Волинська область, за  ст.124 КУпАП, шляхом складання протоколу та направлення для розгляду в суд. Для прийняття відповідного рішення ним надіслано відповідачу нотаріально посвідчений висновок судового експерта Рівненського наукова-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № КЕД-19/118-22/11183 від 06.01.2023 та відеозапис з камери спостереження «Безпечне місто» щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди (далі  ДТП), яка мала місце 26.07.2022 за його участю та водія ОСОБА_2 . Просив позов задоволити.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2023 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Згідно ч.4  ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2022 року о 12:40, в м. Луцьку на перехресті нерівнозначних доріг: вул. Боженка  вул. Львівська, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , із причепом ПН857, д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог  п. 16.11 ПДР  України, рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого допустив з ним зіткнення. 
В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень, що призвело до матеріальних збитків.
По факту вчинення ДТП на гр. ОСОБА_1 було складено протокол серії ДПР18 № 123552 від 26.07.2022 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП  та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Постановою Волинського апеляційного суду від 16.09.2022 залишено без змін постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2022.
Згідно ч.4  ст.78 КАС України  обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Апеляційним судом встановлено, що позивач 26.07.2022 о 12:40,в м.Луцьку на перехресті нерівнозначних доріг: вул.Боженка-вул.Львівська керуючи транспортним засобом ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , із причепом ПН857, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по другорядній дорозі по вул. Боженка у м. Луцьку в напрямку головної дороги  вул. Львівська. В цей час, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався по головній дорозі  по вул. Львівська у м. Луцьку.
ОСОБА_1   на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, повинен (зобов`язаний) був дати дорогу транспортному засобу, під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку його подальшого руху.
ОСОБА_1 , 26.07.2022 року о 12:40, в м. Луцьку на перехресті нерівнозначних доріг: вул. Боженка  вул. Львівська, не виконав вимоги  п. 16.11 ПДР  України, внаслідок чого сталася ДТП.
Згідно наданого ОСОБА_1 відеозапису із камери відеоспостереження «Безпечне місто», яка розташована на перехресті вул. Боженка  вул. Львівська у м. Луцьку, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_3 , намагався уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , однак через дорожню обстановку, яка склалася у той момент (відстань між транспортними засобами), з огляду на дії ОСОБА_1 , позбавила його такої можливості.
Доведеність винуватості позивача у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, стверджується належним чином дослідженими та оціненими судом доказами, яким надана вірна юридична оцінка, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №123552 від 26.07.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 інкримінується порушенняп.16.11 ПДР України, за що передбачена відповідальністьст.124 КУпАП.
- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.07.2022 року, в якій, окрім іншого зафіксовані дорога, на якій сталось ДТП, місце дорожньо-транспортної пригоди, розташування транспортних засобів після ДТП, характер механічних пошкоджень транспортних засобів, яка підписана без жодних зауважень ОСОБА_1 .. Схема також підписана й іншими учасниками ДТП, у тому числі водієм автомобіля марки «FORD Focus», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 .. З цієї схеми також вбачається наявність дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу, на перехресті, де сталось ДТП;
- письмовими поясненнями учасників ДТП;
- фототаблицею;
- відеозаписами із камери відеоспостереження «Безпечне місто», яка розташована на перехресті вул. Боженка вул. Львівська у м. Луцьку. З відеозапису чітко видно де саме відбулось зіткнення транспортних засобів, що водій автомобіля марки ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1     фактично рухаючись на другорядній дорозі, де по обидва боки встановлений знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», здійснював поворот ліворуч і при цьому, не зменшивши швидкість і не переконавшись у безпеці подальшого руху, не надав переваги в русі автомобілю марки «FORD Focus», державний номерний НОМЕР_3 , який рухався на головній дорозі.
Позивач зазначає про наявність в діях іншого учасника ДТП ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого  ст.124 КУпАП  у зв`язку з чим, просить суд зобов`язати відповідача скласти відповідний протокол.
Винуватість саме ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яка відбулася 26.07.2022 року о 12:40, в м. Луцьку на перехресті нерівнозначних доріг: вул. Боженка  вул. Львівська, встановлена постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2022 та залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 16.09.2022, то суд не вправі встановлювати, підтверджувати чи аналізувати суті ДТП, а також винності чи невинуватості ОСОБА_2 у ньому адже такі обставини підлягають встановленню в порядку, визначеному  КУпАП.
До уваги наданий позивачем висновок судового експерта Рівненського наукова-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № КЕД-19/118-22/11183 від 06.01.2023. 
Такий висновок датований 06.01.2023, вже після притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та враховує, що позивач не був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення експертизи у справі про адміністративне правопорушення, передбачене  ст.124 КУпАП, відносно нього під час її розгляду в судах.
Апеляційний суд враховує, що судом першої інстанції в постанові вказано проте, що ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом FORD Focus, д.н.з. НОМЕР_3 намагався уникнути зіткнення із автомобілем ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , однак через дорожню обстановку, яка склалася у той момент (відстань між транспортними засобами), з огляду на дії ОСОБА_1 , позбавила його такої можливості.
Саме лише по собі бажання позивача довести наявність вини іншого учасника у спірному ДТП не може бути підставою для суду ухвалювати рішення, яким фактично зобов`язувати відповідача вчиняти явно незаконні дії у вигляді порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення всупереч вимогам примітки дост.124 КУпАП.
В такому випадку позивач не позбавлений права доводити наявні, на його переконання, обставини винності іншого водія під час розгляду цивільного спору про відшкодування шкоди завданої ДТП в загальному порядку, тобто на підставі ст.ст.1166,1187,1188 ЦК України та іншими доказами, аніж постанова уповноваженого органу про визнання винним водія у вчиненні правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постановах від 18 березня 2020 року №328/2750/18, від 02 червня 2021 року №447/1403/19.
Заяву ОСОБА_1 від 08.02.2023 та скаргу від 22.03.2023 було направлено до ВП № 3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області для розгляду та прийняття рішення.
Вказані дії відповідача відповідають вимогам ч.2  ст.276 КУпАП  та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395.
Згідно абз. 4 п. 8 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у випадку встановлення факту проживання власника транспортного засобу на території, яку обслуговує інший підрозділ поліції, матеріали надсилаються за територіальністю.
Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 229, 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України,  колегія   суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2023 року у справі №161/5853/23 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
Постанова остаточна та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 02.08.2023