У х в а л а   
Іменем України
 
25 липня 2023 року
м. Київ
 
справа № 536/799/21-ц
провадження № 61-10553 ск 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 листопада 2021 року у задоволенні позову акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовлено. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 листопада 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. 
11 липня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку  акціонерним товариством «Універсал Банк» подано касаційну скаргу, у якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Перевіривши доводи касаційної скарги акціонерного товариства «Універсал Банк», у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, 
що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). 
Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У частині другій статті 358 ЦПК України зазначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Установлено, що повний текст рішення суду першої інстанції ухвалено 
08 листопада 2021 року, оприлюднено у Єдиному Державному реєстрі судових рішень 15 листопада 2021 року. Отже, з дня складення повного тексту судового рішення (08 листопада 2021 року) до дня звернення із апеляційної скаргою 
(03 травня 2023 року) сплинуло більше одного року.
Ураховуючи, що відсутні підстави вважати, що заявник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги, які б могли свідчити про наявність особливих 
і непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу 
у передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку значної тривалості (більше одного року) та ураховуючи відсутність винятків передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано, відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд 
не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Нешев проти Болгарії»).
Посилання касаційної скарги на те, що банк не був повідомлений про розгляд справи безпідставні. Судом апеляційної інстанції зазначено, що ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 
від 28 липня 2021 року про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду, а також повістка про виклик до суду на 13.30 год. 08 листопада 
2021 року було отримано позивачем під розписку, що відповідає вимогам 
статті 128 ЦПК України, та підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не надсилав копію судового рішення у порядку статті 272 ЦПК України не приймаються судом до уваги, так як стосуються визначеного законом 30 днів для поновлення строку на апеляційне оскарження. У даному випадку заявник пропустив понад 1 рік, 
а частиною другою статті 358 ЦПК України визначено виключні два випадки для відкриття апеляційного провадження це: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Зазначених обставин заявник не навів і з судового рішення вони не вбачаються.
Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним 
і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Полтавського апеляційного суду 
від 12 червня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                Б. І. Гулько

                                                                                                                 Г. В. Коломієць

                                                                                                                Д. Д. Луспеник