СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року                        м. Харків                        Справа № 922/755/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя  Шутенко І.А.
при секретарі Соляник Н.В.
за участю представників сторін:
позивача – не з`явився
відповідача – Стрілець О.М.
розглянувши апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (вх.№1357Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23 (повний текст якого складено та підписано 19.06.2023 суддею Шарко Л.В. в приміщенні господарського суду Харківської області)
за позовом ТОВ "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро
до Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С.", смт Васищеве, Харківська обл.
про стягнення 404 373,91 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С.", смт Васищеве, Харківська обл. про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 305960,58 грн за період березень 2022 - червень 2022 (включно); пеню в сумі у 72089,35 грн нарахованої у період з 13.08.2022 по 31.01.2023 за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; суму 3% річних у розмірі 4325,35 грн., нарахованих за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; суму інфляційних у розмірі 21998,63 грн., нарахованих у період з 01.09.2022 - до 31.01.2023, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії спожитої в березні 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, вул. Овочева, 14, ЄДРПОУ 31465149) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (87539, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ЄДРПОУ 42086719) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 305960,58 грн за період березень 2022 - червень 2022 (включно); пеню в сумі у 72089,35 грн нарахованої у період з 13.08.2022р. по 31.01.2023 року за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; суму3% річних у розмірі 4325,35 грн., нарахованих за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; суму інфляційних у розмірі 21998,63 грн., нарахованих у період з 01.09.2022 - до 31.01.2023, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії спожитої в березні 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; витрати по сплаті судового збору в сумі 4852,49 грн.

Дочірнє підприємство "Грикар - А.П.С." із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023, постановлене з порушенням норм процесуального права, оскільки він не був повідомлений належним чином про судове провадження та був позбавлений можливості прийняти участь у судових засіданнях та надати відповідні докази.
Крім того, апелянт зазначає, що під час розгляду справи судом недосліджені належним чином матеріали справи щодо дійсності розрахунків кількості поставленої позивачем відповідачеві електричної енергії, оскільки суд першої інстанції, на його думку, помилково визначив додані позивачем документи до позовної заяви в обґрунтування наявності боргу, як належні докази.
Також в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що невиконання зобов`язань  підприємством відповідача за вказаним договором виникло через обставини непереборної сили, що підтверджується листом ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (вх.№1357Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23. Розгляд справи призначено на 05.09.2023.
28.07.2023 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.
29.08.2023 від представника апелянта надійшло клопотання, в якому він просить скасувати штрафні санкції, стягнуті судом першої інстанції.
Розглянувши вказане клопотання апелянта про скасування штрафних санкцій колегія суддів вирішила відмовити у його задоволенні, оскільки зазначене клопотання не було предметом розгляду у суді першої інстанції, так як чинна редакція ГПК України не передбачає можливості подання доказів, заяв (клопотань) з процесуальних питань та по суті справи на стадії розгляду справи по суті. 
Щодо тверджень апелянта про те, що оскаржуване рішення, постановлене з порушенням норм процесуального права, оскільки він не був повідомлений належним чином про судове провадження та був позбавлений можливості прийняти участь у судових засіданнях та надати відповідні докази, колегія суддів зазначає наступне.
У апеляційний скарзі відповідач посилається на ст. 120 ГПК України, відповідно до якої суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі визнає, що під час розгляду цієї справи суд першої інстанції надсилав йому виклики та повідомлення про судовий розгляд через АТ «Укрпошта», але відповідач не отримував зазначені повідомлення з підстав, того, що керівник відповідача знаходився поза межами України і ці підстави він вважає поважними.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відвідачем по справі є саме юридична особа, яка має певні процесуальні права та обов`язки. Відповідно до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), відповідач має юридичну адресу, і саме на неї спрямовувались ухвали суду першої інстанції про повідомлення про судовий розгляд, а не керівнику відповідача, про що зазначає в скарзі відповідач.
Але відповідач не скористався своїми процесуальними правами щодо отримання зазначеної кореспонденції суду, тому твердження щодо неналежного повідомлення відповідача про дати слухання справи є необґрунтованою.
Таким чином, аргумент апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача не знайшов свого підтвердження в ході апеляційного перегляду і відхиляється колегією суддів. 

В судове засідання, призначене на 05.09.2023, представник позивача не з`явився, хоча бу належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать відомості з офіційного сайту АТ «Укрпошта».
Відповідно до ч.ч. 12, 13   ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» (далі - позивач, Постачальник) та ДП "ГРИКАР-А.П.С." (смт. Васищеве) (далі - відповідач, Споживач) 17.02.2022 було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 399Ха (далі - Договір).
Правове регулювання правовідносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії регулюються зокрема Законом України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII та Правилами роздрібного ринку електричної енергії", затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018р (далі - ПРРЕЕ).
Згідно п.3.1.9. ПРРЕЕ споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.
Згідно з п.3.2.6 ПРРЕЕ, укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції (Додаток до Договору).
Відповідач 17.02.2021 приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, шляхом подання заяви-приєднання, яка є Додатком 1 до Договору.
Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок № 399Ха.
Згідно з умовами Договору Постачальник продає Споживачу електричну енергію (далі по тексту - товар або електроенергія) для забезпечення потреб Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару у розмірах, строки та у порядку, що визначені цим договором. (п.2.1. Договору).
У відповідності до п.5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору.
Відповідно до пункту 5.5 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Відповідно п.4.1. ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
У відповідності до п.п.1, 2, п.5.5.5. ПРРЕЕ Споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів) та сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно п.4.8 ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Згідно п.5.7 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.
Відповідно до пункту 5.1. Комерційної пропозиції (Додаток 2 до Договору), оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється: 100% розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше ніж до 10 числа після закінчення розрахункового періоду та дати отримання рахунку від Постачальника.
Позивач, свої зобов`язання за Договором виконав повністю, та поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується зокрема актами про прийняття - передавання товарної продукції (електроенергії) за період березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022, які були підписані представником позивача та направлені на адресу відповідача.
На виконання умов договору, позивач оформив та надав відповідачу відповідні рахунки на суму 305960,58 грн., за спожиту електричну енергію за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022, які направлені на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.
Відповідно до п. 6.2.1. Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
За твердженнями позивача, відповідач не виконав свої зобов`язання зі сплати вартості спожитої електричної енергії, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 305960,58 грн, спожиту за період березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022, що і стало приводом звернення до суду.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 305960,58 грн, спожиту за період березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022 та не спростував суму заявленого боргу.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 305 960,58 грн, спожиту за період березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022 (включно), законні, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4325,35 грн., нарахованих за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022 та суму інфляційних у розмірі 21 998,63 грн., нарахованих у період з 01.09.2022 - до 31.01.2023, колегія суддів зазначає таке.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшла висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, а тому підлягає задоволенню в сумі 4 325,35 грн., нарахованих за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022.
Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнала їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 21998,63 грн., нарахованих у період з 01.09.2022 - до 31.01.2023, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії спожитої в березні 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, нарахованої з 13.08.2022 по 31.01.2023 у розмірі 72089,35 грн., за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за період березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022, колегія суддів зазначає наступне.  
Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.
Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.
При цьому, колегія суддів вважає слушними застосування положення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді пені, з огляду на таке.
Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в України, а Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022 та № 341/2022 від 17.05.2022 - продовжено строк його дії.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Регулятор має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.
Колегією суддів встановлено, що НКРЕКП прийнято Постанову «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» від 25.02.2022 № 332.
26.04.2022 Постанову НКРЕКП доповнено п. 16, згідно якого передбачено зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії, на період військового стану.
Тобто, спірні господарські правовідносини склалися відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
При цьому, колегія суддів зауважує, що період нарахування пені  позивачем заявлено в такий,  який входить в період дії воєнного стану, а саме : за період з 13.08.2022 по 31.01.2023.
Отже, враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин,  відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені.
За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені є безпідставною та такою, що  не підлягає задоволенню.
З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо посилання відповідача на те, що невиконання зобов`язань  підприємством відповідача за вказаним договором виникло через обставини непереборної сили, що підтверджується листом ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 факт збройної агресії російської федерації щодо України визнається надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами (форс-мажор) для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб.
Цивільний та Господарський кодекси України передбачають, що виникнення для учасника/учасників договірних відносин надзвичайних та невідворотних обставин (форс-мажору) є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання за умови доведення таким учасником/учасниками факту того, що результатом впливу таких обставин є об`єктивна неможливість виконання зобов`язання.
Аналіз наведеного свідчить про те, що мова йде про звільнення від відповідальності за невиконання договірного зобов`язання, а не про звільнення від виконання за договором. 
Таким чином, існування форс-мажорних обставин не перешкоджає стягненню заборгованості за договором.
Щодо твердження відповідача, що під час розгляду справи судом недосліджені належним чином матеріали справи щодо дійсності розрахунків кількості поставленої позивачем відповідачеві електричної енергії, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.3.11 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, (далі – ПРРЕЕ) комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі – АКО) та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку електричної енергії та ПРРЕЕ.
Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - ККОЕЕ).
Відповідно до п.п. 6.1. п. 6. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.
Відповідно до п. 12.4.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів точок комерційного обліку, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.
Згідно пп. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційнокомунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.
Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від АКО в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку АКО в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії.
Згідно з п. 9.14.1 ККОЕЕ адміністратор комерційного обліку має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Згідно з ч. 3 п. 3.1.6 ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачу здійснюється лише за умови, якщо споживач є стороною діючого договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Відповідно до наданої Заяви-приєднання, відповідач уклав договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи розподілу АТ «Харківобленерго» (далі – ОСР).
Таким чином, у відповідача наявні окремі договірні відносини щодо розподілу (передачі) електричної енергії між ОСР та відповідачем, згідно з якими, ОСР здійснюють облік спожитої Відповідачем електричної енергії.
При здійсненні нарахувань позивач використовує інформацію про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, яку надає ОСР, дані від якого є пріоритетними згідно галузевого законодавства, а саме – п. 8.6.15 ККОЕЕ встановлено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.
Так, обсяги спожитої електричної енергії визначає виключно ОСР на підставі власного переліку точок комерційного обліку (ТКО) відповідача, на що позивач жодним чином не може впливати. Позивач здійснює нарахування на увесь обсяг електричної енергії, який йому передав ОСР. Відповідно до галузевого законодавства та договірних умов, позивач не впливає на визначення переліку ТКО споживача та на визначення обсягів спожитої електричної енергії.
У відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ АТ «Харківобленерго», як оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку, підтвердив фактичні купівлі електричної енергії, відповідно до якої фактичний обсяг спожитої електричної енергії відповідачем за період березень - червень 2022 року склав 74073 кВт*год.
Отже, нарахування за спожиту електричну енергію, які були здійснені відповідачеві, є належними, оскільки вони здійснені на підставі даних, отриманих від оператора системи розподілу, АТ «Харківобленерго», як адміністратора комерційного обліку.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.п. 1-3  ч.1 ст. 277 ГПК України, є:  нез`ясування обставин, що мають значення для справи;   недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
З огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (вх.№1357Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23 задовольнити частково.
Рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23 скасувати в частині задоволення позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 72    089,35 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2023 у справі № 922/755/23 в такій редакції:
«Позовні вимоги задовольнити частково.
 Стягнути з Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, вул. Овочева, 14, ЄДРПОУ 31465149) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (87539, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ЄДРПОУ 42086719) 
-          заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 305 960,58 грн за період березень 2022 - червень 2022 (включно);
-          суму    3% річних у розмірі 4 325,35 грн., нарахованих за невиконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за березень 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; 
-          суму інфляційних у розмірі 21 998,63 грн., нарахованих у період з 01.09.2022 - до 31.01.2023, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по оплаті електроенергії спожитої в березні 2022, квітень 2022, травень 2022, червень 2022; 
-          витрати по сплаті судового збору в сумі 3987,41 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (87539, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Моссаковського Володимира, 7, ЄДРПОУ 42086719) на користь Дочірнього підприємства "Грикар - А.П.С." (62495, Харківська обл., смт. Васищеве, вул. Овочева, 14, ЄДРПОУ 31465149) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1622,01 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний тест постанови апеляційного суду складено 11.09.2023.

Головуючий суддя                                                                    М.М. Слободін

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко