ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2023 року
м. Київ
справа № 751/5204/22
провадження № 51-2064км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого | ОСОБА_1 ,
суддів | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурорів захисника | ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року в інтересах засудженого щодо   
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна Івано-Франківської обл., жителя м. Чернігова.
Обставини справи

1.  Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 грудня 2022 року ОСОБА_8 засуджено за частиною 4 статті 410 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК.
2.  Суд визнав доведеним, що 20 серпня 2022 року близько 19:30 засуджений, офіцер 105-го прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України (далі - ДПСУ), проник до приміщення спортивної зали на АДРЕСА_1 , звідки викрав майно загальною вартістю 238600 грн, надане загону в якості благодійної допомоги.
3.  Оскарженим вироком апеляційний суд скасував вирок суду першої інстанції в частині покарання і призначив засудженому, із застосуванням статті 69 КК, покарання у виді 7 років позбавлення волі та на підставі статті 54 КК позбавив засудженого військового звання «майор». 
Вимоги і доводи касаційної скарги 

4.  У касаційній скарзі захисник, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржуваний вирок та залишити без зміни вирок суду першої інстанції.
5.  Він вважає, що апеляційний суд під час судового розгляду був упередженим, трактував всі докази та сумніви проти засудженого, належним чином не врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину, особу винного та позицію потерпілого. Крім того, він вважає необґрунтованим твердження суду апеляційної інстанції про відсутність пом`якшуючих обставин. 
6.  Прокурор надав Суду письмові заперечення, у яких навів доводи щодо необґрунтованості  скарги захисника та просив залишити оскаржене рішення без зміни.
Позиції  учасників касаційного розгляду

7.  У судовому засіданні   захисник підтримав касаційну скаргу, а сторона обвинувачення заперечила проти її задоволення.
8.  Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Оцінка Суду

9.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
10.  Так, відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
11.  Суд звертає увагу, що доводи в касаційній скарзі захисника зводяться до незгоди з оцінкою судом апеляційної інстанції фактичних обставин справи та їх значення для визначення порядку відбування призначеного засудженому покарання. Однак сама собою незгода сторони з оцінкою суду не доводить явної несправедливості покарання, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 438 КПК у сукупності зі статтею 414 цього Кодексу може стати підставою для скасування або зміни судових рішень. 
12.  Суд вважає, що апеляційний суд дотримався вимог закону в частині призначеного засудженому покарання. Ухвалюючи вирок, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та інші обставини, які мають правове значення, і дійшов висновку про недостатність заходу примусу, призначеного судом першої інстанції, для досягнення мети покарання. 
13.  Апеляційний суд обґрунтував своє рішення, зокрема, тим, що  засуджений, старший офіцер, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення в умовах військового стану, а викрадене майно було надане прикордонному загону в якості благодійної допомоги, що підриває довіру благодійних організацій щодо використання допомоги за її призначенням.Крім цього, судом першої інстанції не наведено, які саме позитивні дані про особу засудженого, окрім тих, що були враховані при призначенні покарання нижче від найнижчої межі санкції частини 4 статті 410 КК, дали підстави вважати, що звільнення від відбування покарання з випробуванням сприятиме його виправленню, а тим більше зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень.
14.  Колегія суддів погоджується з вказаним висновком апеляційного суду. Суд вже зазначав^[1], що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
15.  Суд апеляційної інстанції не залишив поза увагою даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують покарання, у тому числі й тих, на які захист посилається в касаційній скарзі, тому призначив засудженому покарання нижче від найнижчої межі передбаченого санкцією закону за яким його засуджено.
16.  Таким чином, апеляційний суд не порушив вимог статті 420 КПК та статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання відповідає визначеним законом меті та загальним засадам. 
17.  Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість призначеного засудженому покарання, в  скарзі не наведено. 
18.  Таким чином, під час касаційного розгляду не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваного рішення, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу захисника належить залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                         ОСОБА_2                               ОСОБА_3 

^[1]     Постанови від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/84481797 та від 05 листопада  2019 року у справі № 686/16988/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85583597;