ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7150/23 Справа № 181/657/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвінова Л.Ф. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів,-
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів.
       Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц), з нього було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини після народження до досягнення дитиною повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
       Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року (справа №205/6805/20) з нього було стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття. 
       Отже на підставі зазначених вище рішень з нього, починаючи з 08.09.2020 року визначено розмір на утримання двох дітей які загалом дорівнюють 1/2 тобто 50% з усіх видів його заробітку (доходу). 
       Враховуючи, те, що його сімейний стан починаючи з 27 серпня 2020 року змінився та у нього з`явилася ще одна дитина, ОСОБА_5 , а також те, що на підставі зазначених рішень, починаючи з 08.09.2020 року визначено розмір на утримання двох дітей які загалом дорівнюють 1/2 тобто 50% з усіх видів його заробітку (доходу), а отже перевищує розмір встановлений ч.5 ст.183 СК України, він приходить до висновку про необхідність захисту його особистого майнового права та інтересу, а саме, перегляду розміру аліментів встановлених рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №184/291/16-ц), шляхом їх зменшення з 27.08.2020 року.
       Враховуючи зазначене, позивач просив суд зменшити розмірі аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №184/291/16-ц) на користь ОСОБА_4 , на утримання дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 27.08.2020 року до 1/6 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття.
       Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів — відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.
       Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16 червня 2016 року Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області. Мати дитини – ОСОБА_4 (а.с.7).
       Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц), з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини після народження до досягнення дитиною повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.8).
       Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 27 серпня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_1 також є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Судовим наказом Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року (справа №205/6805/20) з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).
       Відповідно до довідки №0504/1 від 05 квітня 2023 року виданої ТОВ ВКА «АГРОТЕХЕКСПОРТ» про отримані доходи та сплачені аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 середня заробітна плата позивача, який з 22.04.2020 року працює в ТОВ ВКА «АГРОТЕХЕКСПОРТ» та займає посаду слюсар із складання металевих конструкцій, близько 7 150,34 у місяць з липня 2020 року по березень 2023 року (а.с.11-12).
       У судовому засіданні встановлено, що наразі позивач ОСОБА_1 проходить службу у лавах Збройних Сил України відповідно до наказу від 28.02.2022 року за №1 (а.с.16).
       Згідно довідки від 12.04.2023 року за №73794, позивач мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 159 627,82 гривень (а.с.13.-15).
       Згідно довідки від 16.05.2023 року за №89329 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 становить 131 871,32 гривень (а.с.61-62).
       При дослідженні вищезазначених довідок про заборгованість позивача по сплаті аліментів, встановлено, що дохід позивача суттєво зріс, а саме за рік його дохід становить 454 980,60 гривень, починаючи з березня 2022 року по березень 2023 року.
       Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходи з того, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
       Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.        
       Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.        
       У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
       Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених СК України.
       За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
       Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.        
       Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки після ухвалення рішення суду від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц) про стягнення з нього аліментів, 08.09.2020 року був виданий судовий наказ (справа №205/6805/20) про стягнення з нього аліментів на ще одну дитину. Також, у 12.05.2023 року у нього з`явилася третя дитина, яка перебуває на його утриманні.         
       Враховуючи зазначене, на думку колегії суддів, сімейний стан та матеріальне становище відповідача змінилося, оскільки після ухвалення рішення суду від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц) про стягнення з нього аліментів, 08.09.2020 року був виданий судовий наказ (справа №205/6805/20) про стягнення з нього аліментів на ще одну дитину, що є істотною обставиною, які згідно ст. 182 СК України підлягають врахуванню у даній категорії справ, проте помилково не були взяті судом першої інстанції до уваги.
       Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо народження третьої дитини, оскільки зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини – ОСОБА_9 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
       Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зміна сімейного стану з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршила матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, навпаки згідно досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що матеріальний стан позивача ОСОБА_1 суттєво покращився.
       Крім того, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що аліменти визначені в рішенні суду від 10.05.2016 року стягуються у частці від доходу позивача та оскільки зважаючи на те, що його доходи збільшились, частина доходу, з якої відраховуються розмір аліментів, що підлягають сплаті на утримання дитини як за рішенням суду так і за судовим наказом, також збільшилися. 
       Крім того, судом першої інстанції помилково взято до уваги той факт, що відповідно до долучених довідки та виписки із медичної картки стаціонарного хворого №е/149, дитина ОСОБА_6 перебуває на «Д» обліку лікаря окуліста та отримує амбулаторне та стаціонарне лікування 1-2 рази на рік згідно призначень обласного офтальмолога.
       Колегія суддів зазначає, що у разі необхідності і доведеності щодо потреби дитини в систематичному лікуванні, відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом на підставі статті 185 СК України про стягнення додаткових витрат.
       Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року — скасувати.        
       Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів — задовольнити частково. 
       Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №184/291/16-ц) з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця почавши стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили до повноліття дитини.
       В задоволенні решти вимог відмовити. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: