ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1611/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №760/6641/23 	Ніколенко О. Є. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 жовтня 2023 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О. М., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шашликова Дениса Геннадійовича на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Шашликова Д. Г., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини заробітку та доходів.
Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням від 16 серпня 2022 року визначено місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю. Згідно з рішенням суду від 22 листопада 2013 року стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини на утримання сина ОСОБА_3 та видано виконавчий лист. Починаючи з 2013 року позивач щомісячно сплачував аліменти на утримання сина на особисту карту відповідача.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася дочка ОСОБА_5 , яка на даний час проживає з матір`ю. 
22 листопада 2022 року Голосіївським районним судом міста Києва було винесено судовий наказ про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_4 на утримання дочки у розмірі частини.
Таким чином з позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей у загальному розмірі з усіх видів його заробітку (доходу). 
Вказана ситуація спричиняє позивачу тяжке матеріальне навантаження та розмір його річного доходу не дозволяє сплачувати аліменти у вказаному розмірі. 
У зв`язку з цим, останній звернувся до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на утримання сина з до 1/6 від заробітку (доходу).
Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища, в той час як наявність декількох дітей від різних шлюбів не є безперечною підставою для зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.        
Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Шашликов Д. Г. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги.
Вказав, що позивачем наведено суду достатні доводи та докази про те, що поява другої дитини у платника аліментів є достатньою підставою для вимоги для зменшення розміру аліментів, що мало бути враховано судом 1 інстанції при розгляді справи про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачки зазначає, що доводи апеляційної скарги не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач є працездатною особою, займається підприємницькою діяльністю, працює ювеліром, і заборгованість зі сплати аліментів у нього виникла не через скрутне матеріальне становище, а через систематичну несплату повної суми аліментів на утримання сина. 
Просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду залишити без змін.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2013 року по справі №752/18028/13-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року у справі №752/25749/21 вирішено визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_2 .
Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 листопада 2013 року по справі №752/19686/13-ц вирішено стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2013 року і до повноліття дитини.
26 листопада 2013 року видано виконавчий лист по вищевказаній справі.
Згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавчий лист №752/19686/13-ц перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).
Постановою державного виконавця від 27 березня 2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №752/19686/13-ц, виданого 26 листопада 2013 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася дитина – ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
22 листопада 2022 року Голосіївським районним судом м. Києва по справі №752/16596/22 винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою старшого державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 15 березня 2023 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №752/16596/22, виданого 22 листопада 2022 року.
12 жовтня 2022 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до Шевченківського відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), де просив надати копію постанови про відкриття ВП №42694565 з ідентифікатором доступу, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за весь період стягнення ВП №42694565.
На запит було надано розрахунок заборгованості, яка станом на вересень 2022 року становить 334665,94 грн.
Представником позивача була подана скарга на бездіяльність державного виконавця, яку ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 березня 2023 року задоволено та зобов`язано державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м. Києві ЦМ МЮ (м. Київ) здійснити розрахунок заборгованості у виконавчому провадженні №42694565 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на сина, з урахуванням сплачених сум за квитанціями за період з 2013 по 2022 роки.
Згідно податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу позивача за 2022 рік становить 60459,00 грн.
Представник позивача в позовній заяві як на підставу щодо зменшення розміру аліментів, посилався на те, що за двома різними виконавчими провадженнями з ОСОБА_1 стягується його доходу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, а також його матеріальний стан не відповідає розміру аліментів, які він мусить сплачувати на утримання сина. 
Доказів погіршення матеріального стану, позивач до суду не надав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п. 17 вказаної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, у своїй позовній заяві позивач вказував на те, що у нього на утриманні, окрім старшого сина ОСОБА_3 , перебуває ще й малолітня донька ОСОБА_5 , а також те, що є два рішення про стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей від двох різних жінок у розмірі по 1/4 частині від заробітку.
Верховний Суд України в постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ОСОБА_5 не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
При цьому, посилання скаржника на п. 4 ч.1 ст. 161 ЦПК України є безпідставними, оскільки це стосується стягнення аліментів у наказному провадженні.
Отже колегія суддів також вважає, що зміна сімейного стану, а саме народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а позивач повинен довести належними та допустимими доказами погіршення свого майнового стану.
Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі №301/2160/20.
Водночас, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі №691/926/20.
У справі, яка переглядається, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Таким чином, враховуючи, що позивач займається підприємницькою діяльністю і має певний дохід, наявність у нього заборгованості по аліментам, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надавши вибірково оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки місцевий суд належно обґрунтував прийняття чи відхилення того чи іншого доказу, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при вирішенні спору. Доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскаржуваним судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи судове рішення без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шашликова Дениса Геннадійовича, залишити без задоволення.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 09 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: