ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          13 липня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/1713/22	

Головуючий суддя І інстанції – Прасов О.О.

          Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Іванова С.М. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року в адміністративній справі №280/1713/22 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області,  в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.11.2020 за №0032645-0425-0831, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, яким ОСОБА_1 визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік в сумі 1113,77 грн.; 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15.02.2021 за №0012672-2405-0831, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, яким ОСОБА_1 визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 рік в сумі 1260,57 грн. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 05.11.2020 за №0032645-0425-0831, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1113 грн. 77 коп.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 15.02.2021 за №0012672-2405-0831, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020 рік у сумі 1260 грн. 57 коп.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 25.01.2021 за №0032645-2405-0831, яким ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1113 грн. 77 коп.          Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті останнім  обґрунтовано та у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Як було встановлено судом першої інстанції, у власності ОСОБА_1 перебуває квартира загальною площею 86,69 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З огляду на наявність наведеного майна, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення: 
- від 05.11.2020 за №0032645-0425-0831, позивачу визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1113 грн. 77 коп. (а.с.7);
- від 15.02.2021 за №0012672-2405-0831, позивачу визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020 рік у сумі 1260 грн. 57 коп. (а.с.9).
Водночас, у наданих до суду відповідачем податкових повідомленнях-рішеннях:
1) від 25.01.2021 за №0032645-2405-0831, позивачу визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2019 рік у сумі 1113 грн. 77 коп. (а.с.33);
2) від 15.02.2021 за №0012672-2405-0831, позивачу визначено податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2020 рік у сумі 1260 грн. 57 коп. (а.с.33).
Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги,  суд першої інстанції виходив з того, що ГУ ДПС у Запорізькій області безпідставно не було застосовано нульову ставку податку, передбачену Положенням про податок на майно для квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.п.    266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України    платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно п.п.    266.1.2 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Відповідно до підпункту    266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України    об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Відповідно до п.п.    266.3.1,    266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України    базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.п.    266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України    база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Відповідно до п.п.    266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України    ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Згідно п.п.    266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України    базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до п.п.    266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України    обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Рішенням Запорізької міської ради від 26 лютого 2016 року №30, абзац 1 підпункту 2.5.2 пункту 2.5 частини 2 Положення після слів «за 1 кв. метр бази оподаткування» доповнено словами «за винятком об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, для яких встановлюється нульова ставка податку, а саме:
- квартири/квартир, загальна площа яких не перевищує 120 кв. метрів;
- будинку/будинків, загальна площа яких не перевищує 250 кв. метрів;
- різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), загальна площа яких не перевищує 370 кв. метрів».
Дані рішення не скасовані в судовому або іншому порядку, внаслідок чого є обов`язковими як для позивача, так і для відповідача у справі.
Колегія суддів        зазначає, що встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Отже, фізичним особам - платникам податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової нерухомості у 2019 та 2020 роках податок нараховується виходячи із бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпункту    266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом    266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, пільги органів місцевого самоврядування з неоподатковуваної площі таких об`єктів (у разі її встановлення) та відповідної ставки податку.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2018 року по справі № 817/2019/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5    ст. 242 КАС України.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, договору купівлі-продажу позивачу на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку, що контролюючим органом застосована відсоткова ставка з податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1,0 %, всупереч приписам чинного законодавства, в тому числі вірно застосувавши приписи ч. 2 ст. 9 КАС України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,  що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений         законами України, а тому спірні податкові повідомлення-рішення  є протиправними, та підлягають скасуванню.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2022 року в адміністративній справі №280/1713/22 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва