ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року                                                                                м.Дніпро         
Справа №  908/802/20(908/2767/22)
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)        
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є.                                                                                    
секретар судового засідання: Михайлова К.С.                                                                            
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.03.2023 у справі № 908/802/20 (908/2767/22)
за позовом Данілова Артема Івановича 
до відповідачів 1 - ОСОБА_2 
відповідача 2 - ОСОБА_3 
третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович
про визнання недійсними договорів та скасування рішень
в межах справи № 908/802/20 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5"

ВСТАНОВИВ:

1.          Короткий зміст заявлених  вимог.

27.12.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича до відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій позивач просить суд:
- визнати недійсним договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_2 було передано в іпотеку ОСОБА_4 квартиру площею 61,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором №2382, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. від 09.12.2022, згідно з яким було звернено стягнення на квартиру площею 61,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 65733300 від 09.12.2022 18:43:06 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудик В.В.

2.Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.03.2023 у цій справі,     у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з тих обставин, що надані сторонами докази, в їх сукупності, досліджені судом, свідчать про більшу вірогідність недоведеності вимог позивача, натомість аргументи відповідачів (з наданням підтверджувальних доказів) свідчать про відсутність підстав вважати оскаржуваний Іпотечний договір та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя фраудаторними правочинами, оскільки обставини за яких договори були укладені та умови правочинів відповідають вимогам добросовісності, законності та є цілком обґрунтованими і спрямовані на справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора - ОСОБА_3 за Договором позики від 12.01.2021, які виникли цілком правомірно.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілов Артем Іванович, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції не досліджено і не встановлено загальну суму коштів, отриману на вказаний банківський рахунок ОСОБА_3 протягом 2022 року, так само не встановлено яку суму коштів було витрачено ОСОБА_3 з вказаного банківського рахунку протягом 2022 року, яка різниця між сумою отриманих та витрачених коштів, що лишились у розпорядженні ОСОБА_3 за наслідками 2022 року.
Апелянт вважає, що судом не взято до уваги та не співставлено період надання ОСОБА_3 грошових коштів в позику ОСОБА_2 та період отримання ОСОБА_3 коштів на вказаний банківський рахунок.
Із наданої ОСОБА_3 заключної банківської виписки АТ КБ "Приватбанк" з поточного рахунку ОСОБА_3 за період з 01.012022 по 31.12.2022 вбачається, що протягом 2022 року на рахунок ОСОБА_3 надійшло грошових коштів в розмірі 3 333 355,65 грн., та витрачено на користь контрагентів на господарські потреби грошові кошти в розмірі 3 452 957,12 грн. Залишок грошових коштів станом на 31.12.2022 склав 14 799,96 грн.
Водночас, як вбачається зі змісту укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Договору позики від 12.12.2021 ОСОБА_3 передав в позику ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 1    450    000, 00 грн.
На переконання апелянта, співставлення відомостей про суми та рух грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_3 в АТ КБ "Приватбанк" протягом 2022 року з відомостями Договору позики від 12.12.2021 та акту приймання-передачі грошових коштів про суми наданих ОСОБА_3 у позику ОСОБА_2 грошових коштів дають підстави для висновку про те, що позичкові кошти не було надано за рахунок коштів, рух яких відображено у заключній банківській виписці АТ КБ "Приватбанк". Правильність вказаного висновку підтверджується невідповідністю сум і календарних періодів здійснення вказаних операцій.
При цьому, апелянт вказує, що укладення між відповідачами вказаного договору позики не призвело до вибуття з власності ОСОБА_2 майна, за рахунок якого мають бути задоволені вимоги кредиторів у справі № 908/802/20 про банкрутство ТОВ "Квартал 5", а відтак вказаний договір позики позивачем не оскаржувався.
Предметом спору в даній справі є визнання недійсними Іпотечного договору та Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 65733300 від 09.12.2022 18:43:06 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудик В.В., про що вказує сам суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
На думку скаржника, оцінюючи зміст спірних правовідносин, суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу та правової оцінки обставин укладення та виконання між відповідачами договору позики від 12.12.2021, оскільки вказаний правочин позивачем не оскаржується, а заявлені позивачем позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на інших обставинах та стосуються інших правочинів, зокрема, договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
Апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на дати (період) укладення між відповідачами договору позики, оскільки, виходячи з предмету та підстав позову, суду першої інстанції слід було дослідити обставини укладення саме тих правочинів, які є предметом оскарження у даній справі, а саме іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, судом першої інстанції вказані обставини, на які посилається позивач, не досліджено та не надано їм належної правової оцінки.
За доводами скаржника, суд першої інстанції неправомірно залишив поза увагою, що спірні правочини, які є предметом розгляду у даній справі, які призвели до незаконного вибуття майна з власності ОСОБА_2 та унеможливлення задоволення вимог кредиторів у справі № 908/802/20, було укладено між відповідачами в період розгляду судом заяви ліквідатора про покладення субсидіарної відповідальності, а звернення стягнення на іпотечне майно відбулось вже після набрання чинності остаточного рішення Верховного суду про покладення на ОСОБА_2 субсидіарної відповідальності.
На переконання скаржника, з огляду на наведенене не відповідає обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що "доводи арбітражного керуючого Данілова А.І. про недобросовісність відповідачів та наявність мети своїми діями завдати шкоди майновим інтересам ТОВ "Квартал 5" спростовуються тим, що заява про покладення субсидіарної відповідальності була подана ліквідатором 05.04.2021, тобто вже після укладення договору позики від 12.12.2021".
Також апелянт вказує, що підготовче провадження у справі № 908/802/20 (908/2767/22) було закрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.02.2023 у справі №    908/802/20 (908/2767/22).
Водночас, як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідачем ОСОБА_3 було подано 08.03.2023 до суду додаткові докази, а саме виписку з ЄДРЮОФОПтаГФ, а також заключну банківську виписку АТ КБ "Приватбанк" з поточного рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.
Подання вказаних додаткових доказів було здійснено відповідачем ОСОБА_3 поза межами строків підготовчого засідання та без обґрунтування причин неможливості їх подання у передбачені процесуальним законом строки з незалежних від нього причин.
На переконання скаржника, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми процесуального права, зокрема, ст. 80 ГПК України, що призвело до неправильного вирішення справи.

5.          Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач-2 згідно поданих письмових пояснень просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначає, що 12 грудня 2021 року укладаючи Договір позики та 05 грудня 2022 року укладаючи Іпотечний договір жодних законних вимог чи зобов`язань до ОСОБА_2 в межах справи №908/802/20 у ТОВ "Квартал 5", а саме жодного судового рішення, яке б набрало законної сили не було, тому ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_3 , укладаючи вказані правочини, не могли діяти недобросовісно та всупереч інтересам кредиторів ТОВ "Квартал 5". Укладаючи Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 09 грудня 2022 року сторони мали на меті лише справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора ОСОБА_3 за Договорами позики від 12 грудня 2021 року.
Лише 12 грудин 2022 року ОСОБА_3 набув 100% корпоративних прав ТОВ "ЕтерКомпані", що сталося вже після укладення 05 грудня 2022 року - Іпотечного договору та 08 грудня 2022 року - Договору про задоволення вимог іпотекодержателя з ОСОБА_6 .
Відповідач-2 звертає увагу, що 05 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. за реєстровим № 2291, а не з ОСОБА_4 
Виписка АТ КБ "Приватбанк" з поточного рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 лише підтверджує здійснення ОСОБА_3 господарської діяльності, як фізичною особою - підприємцем.
Відповідач-2 вважає, що Іпотечний договір від 05 грудня 2022 року та Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 09 грудня 2022 року не є фраудаторними правочинами, оскільки обставини за яких договори були укладені та умови правочинів відповідають вимогам добросовісності, законності та є цілком обґрунтованими і спрямовані на справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора ОСОБА_3 за Договором позики від 12 грудня 2021 року.

6.          Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Колегією суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чередка А.Є., Мороза В.Ф. відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою. 
У зв`язку з відставкою головуючого судді Кузнецова В.О., 29.05.2023 у справі призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Коваль Л.А., суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2023 прийнято апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.03.2023 у справі № 908/802/20 (908/2767/22) до свого провадження визначеною колегією суддів; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.07.2023 о 16:30 год.
17.07.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання через свою адвокатську діяльність.
26.07.2023 до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича про відкладення судового засідання, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що явка учасників у справі в судове засідання обов`язковою не визнавалась. При цьому, учасники у справі не були позбавлені права на звернення до суду із клопотанням про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.                        
У судовому засіданні 27.07.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7.          Встановлені судом обставини справи.

Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М. здійснює провадження у справі № 908/802/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5", яке відкрито ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.05.2020 у цій справі.
Постановою Господарського суду Запорізької області від 09.10.2020 зокрема боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Данілова А.І., який виконує повноваження по теперішній час. 
27.12.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича до відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Позивач просить визнати недійсним договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_2 було передано в іпотеку ОСОБА_4 квартиру площею 61,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором №2382, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. від 09.12.2022, згідно з яким було звернено стягнення на квартиру площею 61,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 65733300 від 09.12.2022 18:43:06 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудик В.В.
Позивач вважає, що сукупність обставин, за яких були укладені спірні договори, доводить той факт, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам кредитора - ТОВ "Квартал 5", оскільки відчуження належного їм нерухомого майна відбулося після постановлення судом рішення у справі про стягнення з них заборгованості, а тому вважає, що такі дії вчинено з метою уникнення звернення стягнення кредитором на вказане майно. Укладення вказаних договорів з метою приховання цього майна від звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що ці правочини мають бути визнані судом недійсними.
Як вказує позивач, 08.12.2022, ОСОБА_7 було відчужене все належне йому нерухоме майно вартістю 18 390 462,00 грн, а відповідачем ОСОБА_2 , того самого дня було відчужене все належне йому нерухоме майно вартістю 953 033,42 грн, що підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідками про вартість нерухомого майна.
Також позивач зазначає, що відчуження належного відповідачам майна здійснювалось в один і той самий день - 08.12.2022, на користь однієї і тієї ж особи - ОСОБА_3 та оформлено у одного і того ж нотаріуса - Рудика Валерія Вікторовича та одним і тим самим способом - передачею майна в іпотеку третій особі з подальшим одночасним відчуженням. 
На думку арбітражного керуючого Данілова А.І. , фізична особа ОСОБА_3 - є пов`язаною особою з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 оскільки ОСОБА_3 є власником та єдиним учасником ТОВ "Етер Компані" (код ЄДРПОУ 38899653; 04119 м. Київ, вул. Дегтярівська, буд 27-Т) в якій ОСОБА_7 є кінцевим бенефіціарним власником, а ОСОБА_2 був керівником у 2019 році, що підтверджується відомостями про вказане товариство з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином спірні договори з переоформлення майна відповідачів - є фраудаторними правочинами, здійсненими на шкоду інтересам кредиторів ТОВ "Квартал 5", чим і обґрунтовує позовну заяву, що розглядається судом.

8.          Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Предметом спору в даній справі є визнання недійсними Іпотечного договору та Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, визнання недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 65733300 від 09.12.2022 18:43:06 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рудик В.В.
    Відповідно до    статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5    статті 203 ЦК України).
Відповідно до    статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою    статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частинами 1, 2    статті 234 ЦК України    фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.
Спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя    статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") або можуть бути визнані недійсними (частина перша    статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", частина четверта    статті 9 Закону України "Про виконавче провадження"). У юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів).
Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить.
Разом з тим у судовій практиці договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі №  359/1654/15-ц). Отже такі правочини можуть вважатись фіктивними правочинами.
Із матеріалів справи вбачається, що ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" арбітражний керуючий Данілов Артем Іванович звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника-банкрута, у тому числі, і на ОСОБА_2 .
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021 по справі №  908/802/20 заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника-банкрута у справі №908/802/20 - задоволено; покладено субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" перед кредиторами на осіб, винних в доведенні підприємства до банкрутства та стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Ессеншал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" - 80    098 014,39 грн. 39 коп.
Постановою Верховного Суду відвід 06.12.2022 по справі № 908/802/20 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2022 в частині скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021 у справі № 908/802/20 та в частині відмови у задоволенні заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника-банкрута у справі № 908/802/20 на ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Ессеншал" скасовано; в іншій частині постанову Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2022 у справі №  908/802/20 залишено без змін; ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021 у справі № 908/802/20 в частині задоволення заяви ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника-банкрута у справі № 908/802/20, в частині покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" перед кредиторами на осіб, винних в доведенні підприємства до банкрутства та стягнення солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія "Ессеншал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" - 80      098 014,39 (вісімдесят мільйонів дев`яносто вісім тисяч чотирнадцять) грн 39 коп. залишено в силі.
Водночас, 12.12.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір позики та додаткову угоду до нього, відповідно до умов якого відповідач-2 передав в позику відповідачеві-1 грошові кошти в розмірі 1     450     000 гривень, які той, в свою чергу, обіцяв повернути до 08.12.2022.
05 грудня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. за реєстровим № 2291 (далі по тексту - Іпотечний договір)
Згідно п. 1.1.1. Іпотечного договору, "Основне зобов`язання" - повернення ОСОБА_2 (Іпотекодавцем) ОСОБА_3 (Іпотекодержателю) грошових коштів у сумі 1  450 000 гривень 00 копійок, переданих по Договору позики від 12.12.2021.
Відповідно до п. 1.1.4 Іпотечного договору, "Предмет іпотеки" - нерухоме майно, зазначене у п. 2.2. цього Договору. Згідно п. 2.2. Іпотечного договору, Предметом іпотеки за Договором є двокімнатна квартира номер АДРЕСА_2 , загальною площею 61,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна: 1058176432224
Згідно з п. 5.1. Іпотечного договору, право іпотеки виникає у Іпотекодержателя з моменту нотаріального посвідчення цього Договору та проведення державної реєстрації права іпотеки за Іпотекодержателем. Пріоритет права Іпотекодержателя на задоволення його вимог за рахунок Предмета іпотеки відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно, зазначене в п. 2.2. Договору, в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Відповідно до положень п. 5.2. Іпотечного договору, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем Зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором
В п. 7.6. Іпотечного договору міститься застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання. Так, відповідно до п. 7.6.1. Іпотечного договору, за цим Договором Іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, або набути право власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Зобов`язань на підставі цього застереження в Договорі. Згідно п. 7.6.2.1. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки у випадку невиконання або порушення Іпотекодавцем строків виконання будь-яких грошових зобов`язань по Основному зобов`язанню.
09.12.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя за Іпотечним договором від 05.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. та зареєстрований в реєстрі за №2291. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 09.12.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. та зареєстрований в реєстрі за №2382 (далі за текстом - Договір про задоволення вимог іпотекодержателя).
Відповідно до п. 1.Договору про задоволення вимог іпотекодержателя у зв`язку з невиконанням Іпотекодавцем - ОСОБА_2 своїх зобов`язань щодо повернення Іпотекодержателю - ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1  450 000 (один мільйон чотириста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, переданих по Договору позики від 12.12.2021, сторони вирішили здійснити, відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та п. 7.2 Іпотечного договору, укладеного 05 грудня 2022 року між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В. за реєстровим номером №2291 позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок часткового виконання основного зобов`язання за Договором позики від 12.12.2021 включаючи всі додаткові угоди, зміни та доповнення до нього.         
За п.2 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя Іпотекодавець передав у власність Іпотекодержателю, а Іпотекодержатель прийняв від Іпотекодавця і набув право власності на двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_3 , загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею - 33,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1058176432224, яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07.12.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. за реєстровим номером №2816. Право власності на цю квартиру зареєстровано за Іпотекодавцем 07 грудня 2018 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. за №29324254 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого - 1058176432224, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148568344, сформованим 07.12.2018 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В.
Відповідно до п.3 Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, вартість Предмету іпотеки складає 1 392 000,00 (один мільйон триста дев`яносто дві тисячі 00 копійок) та визначена виходячи зі Звіту про незалежну оцінку об`єкта від 02.12.2022, виготовленого ТОВ "ЕКСПЕРТ ІН" (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №1/22 від 10.01.2022 виданий ФДМУ), оціночна вартість об`єкта оцінки становить 1 392 000,00 (один мільйон триста дев`яносто дві тисячі 00 копійок).
Тобто, зазначені вище правочини були укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2 вже на час існування спору щодо покладання на відповідача-1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями  Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" на осіб, винних в доведенні підприємства до банкрутства.
Більш того, спірні договори були укладені між відповідачем-1 та відповідачем-2 вже на час існування судового рішення про задоволення вимог щодо покладання на відповідача-1 субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" на осіб, винних в доведенні підприємства до банкрутства,  яке набрало законної сили в установленому законом порядку.
Встановлені у справі обставини дають підстави для висновку, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договорів, укладених відповідачем,  недійсними, як таких, що направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України. (Аналогічні висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження  № 14-260цс19). 
При цьому, апеляційний суд виходить із того, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку).
Як наслідок, договори, направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) є недійсними. 
Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсними правочинів внаслідок укладення договорів, зміст яких суперечить ЦК України, апеляційний суд врахував, що: 1)   ОСОБА_2 належне йому майно відчужив після ухвалення рішення про покладання на нього субсидіарної відповідальності; 2) майно відчужене на підставі договорів, які були укладені вже після прийняття рішення судом щодо покладання субсидіарної відповідальності на ОСОБА_2 ; 3) майно відчужене на користь ОСОБА_3 , який є власником та єдиним учасником ТОВ "Етнер Компані", керівником якого був ОСОБА_2 у 2019 році, що підтверджується відомостями про вказане товариство з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто вказана особа є заінтересованою особою по відношенню до відповідача-1; 4) після відчуження спірного майна у ОСОБА_2  зменшився обсяг майна, за рахунок якого вона може відповідати за своїми зобов`язаннями перед боржником, тобто його взагалі не стало. Наведене підтверджується листом Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. № 327 від 10.02.2023.
На переконання апеляційного суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що   ОСОБА_2 діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам боржника, оскільки відчуження належного йому майна відбулося після виникнення заборгованості перед позивачем (боржником), а тому обґрунтованим є висновок про те, що такі дії вчинено з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.
Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину.
При цьому, та обставина, що правочин із відповідачем-2, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.
В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.
У постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі  № 6-1873цс16, від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц, від 09 серпня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц зроблено висновок про те, що у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №  369/11268/16-ц, постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №  405/1820/17 зроблено висновки про те, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. 
Встановлені вище обставини свідчать, що вимоги ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" арбітражного керуючого Данілова А.І.  про визнання іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсними, є обґрунтованими. 
Колегія суддів вважає, що оцінюючи зміст спірних правовідносин, суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу та правової оцінки обставин укладення та виконання між відповідачами договору позики від 12.12.2021, оскільки вказаний правочин позивачем не оскаржується, а заявлені позивачем позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на інших обставинах та стосуються інших правочинів, зокрема, договору іпотеки та договору про задоволення вимог іпотекодержателя.
Також колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на дати (період) укладення між відповідачами договору позики, оскільки, виходячи з предмету та підстав позову, суду першої інстанції слід було дослідити обставини укладення саме тих правочинів, які є предметом оскарження у даній справі, а саме іпотечного договору та договору про задоволення вимог іпотекодержателя. 
Посилання відповідача-2 на обставини відсутності будь-якого судового рішення, яке б набрало законної сили щодо покладання зобов`язань на відповідача-1 при укладанні спірних правочинів, а також договору позики є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що договір позики (12.12.2021), а також спірні іпотечний договір (05.12.2022) та договір задоволення вимог іпотекодержателя (09.12.2022) були укладені вже під час існування спору про покладання субсидіарної відповідальності, у тому числі і на відповідача-1, так як заяву ліквідатором було подано до суду 05.04.2021, більш того на той час судом вже було прийнято ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.10.2021 у цій справі про задоволення вимог щодо покладання субсидіарної відповідальності на відповідача-1, що беззаперечно свідчить про свідомий намір невиконання відповідачем-1 зобов`язань перед боржником. 
Також колегія суддів погоджується із доводами апелянта щодо безпідставного прийняття судом першої інстанції доказів під час розгляду справи по суті.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна установити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
У статті 80 ГПК чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).
Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 ГПК). 
Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
Відповідно до висновку щодо застування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасність вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
28.12.2022 ухвалою Господарського суду Запорізької області було відкрито провадження у справі 908/802/20 (908/2767/22); вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Матеріали справи свідчать, що у судовому засіданні 23.02.2023 було закрито підготовче провадження у справі № 908/802/20 (908/2766/22) та призначено справу до розгляду по суті.
Водночас, як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідачем ОСОБА_3 через систему Електронний суд було подано 08.03.2023 до суду додаткові докази, а саме виписку з ЄДРЮОФОПтаГФ, а також заключну банківську виписку АТ КБ "Приватбанк" з поточного рахунку ОСОБА_3 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022.
Тобто, подання вказаних додаткових доказів було здійснено відповідачем ОСОБА_3 поза межами строків підготовчого засідання.
При цьому, відповідачем-2 не було обґрунтовано причини неможливості подання таких доказів у передбачені процесуальним законом строки з незалежних від нього причин.
Таким чином колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що відповідач-2 не навів правових підстав для долучення додаткових доказів на стадії розгляду справи по суті, зокрема: не обґрунтовував наявності виняткового випадку неподання зазначеного доказу до суду у підготовчому провадженні; не навів довів неможливості їх подання до суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження з причин, що об`єктивно не залежали від заявника; не надав доказів неможливості подання додаткових доказів до суду першої інстанції під час підготовчого провадження.
За наведеного, судом першої інстанції безпідставно було прийнято до уваги надані відповідачем-2 докази, чим порушено норми процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову арбітражного керуючого Данілова Артема Івановича.

9.          Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до частини 1    статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За встановлених вище обставин, судом першої інстанції оскаржуване рішення було прийнято з неправильним застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення скасуванню, з прийняттям нового рішення.
Відповідно до    статті 129 Господарського процесуального кодексу України    судові витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають покладенню на позивача.
Керуючись статтями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" Данілова Артема Івановича на рішення Господарського суду Запорізької області від 09.03.2023 у справі 908/802/20 (908/2767/22) задовольнити.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 09.03.2023 у справі 908/802/20 (908/2767/22) скасувати.
Прийняти нове рішення.
Визнати недійсним Іпотечний договір від 05.12.2022, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрований в реєстрі за №    2291.
Визнати недійсним Договір про задоволення вимог іпотекодержателя за іпотечним договором від 09.12.2022, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудик В.В., зареєстрований в реєстрі за №    2382.
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.12.2022 об 18:40:38, індексний номер: 65733300, приватний нотаріус Рудик Валерій Вікторович, про державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 61,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.08.2023.

Головуючий суддя                                                                            Л.А. Коваль

Суддя                                                                                                     В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                              А.Є. Чередко