ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 липня 2023 року           справа №200/3514/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 200/3514/22 (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача в частині виплати допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, з урахуванням вже виплачених сум.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем нараховано та виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2015-2020 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди.
Такі дії відповідача є протиправними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, передбаченої пунктом 1 статті 10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 та від 30.08.2017 № 704, з урахуванням виплачених сум.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Позивач проходив військову службу в Донецькому зональному відділі військової служби правопорядку з 12.06.2015 по 31.01.2016.
З 01.02.2016 позивача переведено для подальшого проходження служби до Військової частини НОМЕР_1 (на той час В0927).
В період з 02.02.2016 по 07.07.2016 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по строковій частині) від 07.07.2016 № 194 позивача виключено із списків особового складу та видів забезпечення з 07.07.2016.
Ці обставини досліджені Луганським окружним адміністративним судом під час розгляду справи № 360/221/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2016 роки та зобов`язання виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2016 роки у сумі 7000 грн.
Таким чином, нарахування та виплата одноразової грошової допомоги на оздоровлення позивачу за період 2015-2016 здійснювалось у Військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) в якій позивач проходив військову службу за мобілізацією у вказаний період та з якої позивача звільнено у запас Збройних сил України отже суд першої інстанції повинен був залучити військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) як співвідповідача.
Крім того, щомісячна додаткова і грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону № 2011-XII. 
Ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки таким категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні кошти для її виплати. Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Постанова № 889 втратила чинність 20.07.2018.
Відповідно до чинної з липня 2018 року Інструкції № 550 щомісячна додаткова грошова допомога не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України 08 грудня 2015 року.
Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку (ідентифікаційний код: 24289666) є структурним відділом Військової служби правопорядку - спеціального правоохоронного формування у Збройних Силах України, що дії на підставі Закону України від 07 березня 2002 року № 3099-ІІІ “Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України”.
Позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.
Згідно з наказом начальника Донецького зонального відділу від 12 червня 2015 року № 102 (по стройовій частині) рядовий ОСОБА_1 , призваний за мобілізацією, був зарахований радіотелефоністом відділення зв`язку до списків особового складу Донецького зонального відділу та на всі види забезпечення з 12 червня 2015 року.
Відповідно до наказу начальника Донецького зонального відділу від 31 січня 2016 року № 26 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 , радіотелефоніст відділення зв`язку Донецького зонального відділу, призначений наказом першого заступника начальника управління Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 29 січня 2016 року № 15-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, ВОС-100915А/630, з 31 січня 2016 року виключений зі списків особового складу Донецького зонального відділу та всіх видів забезпечення.
Отже, в період з 12 червня 2015 року по 31 січня 2016 року включно ОСОБА_1 проходив військову службу у Донецькому зональному відділі, де і перебував на всіх видах забезпечення.
В період з 02 лютого 2016 року по 07 липня 2016 року включно позивач проходив військову службу у Військовій частині польова пошта НОМЕР_3 (нині – Військова частина НОМЕР_2 ) на посаді гранатометника 3-го відділення 1-го взводу 3-ї роти 1-го батальйону, що було підтверджено військовим квитком та довідкою Військової частини НОМЕР_2 від 06 лютого 2021 року № 1/40.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 07 липня 2016 року № 197 (по стройовій частині) вирішено вважати таким, що вибув зі списків особового складу Військової частини польова пошта НОМЕР_3 та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 , гранатометника механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, звільненого наказом командира Військової частини польова пошта НОМЕР_3 у запас відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 червня 2016 року № 271/2016 “Про звільнення у запас військовослужбовців військової служби за призовом під час другої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 45”, з 07 липня 2016 року.
Обставини щодо проходження ОСОБА_1 військової служби у Військовій частині польова пошта НОМЕР_3 (нині – Військова частина НОМЕР_2 ) в період з 02 лютого 2016 року по 07 липня 2016 року встановлені таким, що набрало законної сили, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 360/221/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а тому в силу приписів ч. 4 ст. 78 КАС не підлягають доведенню під час розгляду цієї справи.
Згідно з наказом начальника Донецького зонального відділу від 01 вересня 2016 року № 210 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 , призначений наказом начальника Донецького зонального відділу від 01 вересня 2016 року № 32-РС (по особовому складу) на посаду водія-стрільця відділення Військової служби правопорядку Донецького зонального відділу, з 01 вересня 2016 року зарахований до списків особового складу відділу та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника Донецького зонального відділу від 01 вересня 2020 року № 174 (по стройовій частини) старший солдат ОСОБА_1 , водій-стрілець групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової роти Військової служби правопорядку, звільнений наказом начальника Донецького зонального відділу від 01 вересня 2019 року № 28-РС (по особовому складу) у запас за пп. “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, з 01 вересня 2020 року виключений зі списків особового складу відділу та знятих зі всіх видів забезпечення.
Отже, в період з 01 вересня 2016 року по 01 вересня 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Донецькому зональному відділі, де і перебував на всіх видах забезпечення.
Дана обставина встановлена рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2022 у справі № 200/16547/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідачем нараховано та виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2015 - 2020 роки, без врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889 та Постановою № 704.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Оцінка суду.
На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В частині другій статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" наведений перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктом четвертим статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 1294) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 2 постанови № 1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Щомісячна додаткова грошова винагорода була встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889), яка втратила чинність 01.03.2018 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати цієї винагороди визначаються Міністерством оборони. Міністерством внутрішніх справ та адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
На підставі підпунктів 1,2 пункту 1 Постанови № 889 було встановлено, що така винагорода виплачується:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби), зокрема: з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
На виконання Постанови № 889, наказом Міністерства оборони України № 550 від 24.10.2016 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 (далі - Інструкція № 550).
Інструкція № 550 визначала порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Згідно з пунктом 3 Інструкції № 550 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Пунктом 5 Інструкції № 550 визначено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Відповідно до пункту 8 Інструкції № 550 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
На підставі пункту 9 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Згідно пункту 10 Інструкції № 550, командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.
Аналогічні норми містилися і в наказі Міністерства оборони України № 595 від 15.11.2010 року “Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України”, що був чинним до 16.12.2016, тобто до затвердження Інструкції № 550.
Пунктом 2 Постанови № 704 (чинної з 01.03.2018) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно пунктів 30.1, 30.3 розділу ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.208 № 260 (чинної до 19.07.2018) (далі – Порядок № 260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до пунктів 1,6 розділу ХХІІІ Порядку № 260 (чинного з 20.07.2018) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як розрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Зміст Постанови № 889 свідчить, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Матеріали справи свідчать, що позивач у спірні роки отримував додаткову грошову винагороду щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу його щомісячного грошового забезпечення.
Вирішуючи спірні правовідносини, керуючись приписами ч. 5 ст. 242 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 та у постанові Верховного Суду від 21.01.2022 по справі № 520/8887/2020, згідно яких при застосуванні підзаконних актів, яким є Інструкція № 550, слід враховувати пріоритетність законів над підзаконними актами та дискрецію держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
Водночас, встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати право на отримання такої винагороди, встановлене актом вищої юридичної сили.
Ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Тому, при визначенні розміру грошового забезпечення в спірних правовідносинах має бути застосовані приписи Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови № 899, а не Інструкції № 550 відносно обмеження включення до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, з якого нараховується грошова допомога на оздоровлення.
Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення та правильно визнав протиправними дії відповідача в частині виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення за 2015-2020 роки без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановами № 889 та № 704.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 200/3514/22 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року у справі № 200/3514/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 липня 2023 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                             І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                                 І.В. Геращенко