ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 р. 	Справа № 440/4141/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, м. Полтава, повний текст складено 12.12.22  по справі № 440/4141/19
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                       
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області, яке починаючи з 25.04.2019, допустило порушення права ОСОБА_1 отримувати своєчасно та в повному обсязі пенсію, як інваліду війни, інвалідність якого настала внаслідок виконання обов`язків військової служби під час ліквідації Чорнобильської катастрофи при виконанні радіаційних робіт в зоні відчуження, в обсязі та порядку, який існував до обмеження, скасування їх нормативними актами, які були визнані неконституційними рішеннями Конституційного Суду України та в розмірі встановленому рішенням Конституційного суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області нараховувати та виплачувати належну пенсію ОСОБА_1 в порядку та розмірі визначеному Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням рішень Конституційного Суду з цього приводу, без обмежень, визнаних неконституційними, в розмірі не меншому ніж 17747,20 грн;
- стягнути з ГУ ПФУ в Полтавській області суму протиправно несплаченої частини пенсії з 26.04.2019 в розмірі 59300,66 грн;
- допустити негайне виконання рішення суду відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України у межах суми стягнення за один місяць.
В обґрунтування позовних вимог послалася на наявність у неї права, як військовослужбовця-учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, на отримання пенсії в розмірі, визначеному Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі – Закон № 2262-ХІІ) та Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі – Закон № 796-ХІІ), без будь-якого обмеження, що протиправно не враховується відповідачем по справі, у зв`язку з чим вона отрмує пенсію у неналежному розмірі. Враховуючи, що після прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 пенсійний орган повинен здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з 80 відсотків від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року згідно з частиною третьою статті 59 Закону №796-ХІІ та статтею 21 Закону №2262-ХІІ, наполягає, що розмір її пенсії з урахуванням підвищень та доплат має становити 17747,20 грн, а сума заборгованості по пенсії з 26.04.2019, яка підлягає стягненню з відповідача - 59300,66 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2019 провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 520/12609/19.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 поновлено провадження у справі.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 440/4141/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі № 440/4141/19 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про залишення судом першої інстанції поза увагою, що застосування відповідачем формули обчислення пенсії, зазначеної в Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок № 1210), призведе до зменшення її розміру порівняно з тим, якби обрахунок здійснювався відповідно до частини третьої статті 59 Закону № №796-ХІІ, що неминуче призведе до порушень статті 14 Конвенції, статті 1 Першого протоколу № 1 до Конвенції.
Також просила врахувати, що рішенням Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано неконституційними обмеження максимальним розміром – десятьма прожитковими мінімумами (10740 грн) пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Наполягала, що з огляду на отримання позивачем інвалідності під час виконання обов`язків військової служби, яка безпосередньо пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації аварії, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до розділу III (пенсії по інвалідності) Закону № 2262-ХІІ, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати визначеної законом на 01 січня відповідного року, без обмежень, визнаних неконституційними, в розмірі не меншому ніж 17747,20 грн.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та визнана постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується відповідним посвідченням.
Позивач має статус особи з інвалідністю ІІ групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
Позивач перебуває на обліку у пенсійному органі, як одержувач пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №796-ХІІ.
З 01.07.2019 позивачу проведено перерахунок пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону України №796-ХІІ та пункту 9-1 Порядку № 1210, за результатами перерахунку основний розмір пенсії склав 10201,70 грн.
Позивач звернулася до ГУПФ України в Полтавській області із заявою, у якій просила провести з 25.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року, без застосування формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку № 1210.
Листом від 15.10.2019 вих. № 5139/С-02 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії. Свою позицію мотивував посиланням на те, що перерахунок пенсії проведено згідно із затвердженою рішенням Уряду формулою.
Не погодившись із такою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, врахувавши правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 20.05.2020 у зразковій справі № 520/12609/19, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021, дійшов висновку про відсутність підстав для обчислення основного розміру пенсії позивача без урахування формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку № 1210, який прийнято з метою практичної реалізації статей 54, 57 та 59 Закону № 796-XII.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 24 Конституції України регламентовано, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
В силу положень статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Аналогічні приписи закріплено і у статтях 9, 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).
Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Позивачу призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог статті 54 Закону № 796-XII, який спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
За визначенням, наведеним у статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Відповідно до статті 10 Закону № 796-XII учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі, проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у   1986   році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно з приміткою "*" тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.
Частиною 1 статті 54 Закону № 796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Отже, оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то відповідно до статті 54 Закону № 796-XII вона має право на пенсію по інвалідності.
Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Колегія суддів зазначає, що на час апеляційного перегляду справи вона не може оминути наявності правового висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 520/12609/19 щодо обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з частини 3 статті 59 Закону №796-XII з 26 квітня 2019 року, та прийняття рішення, яке б йому суперечитиме.
Так, за змістом вказаного судового рішення суду касаційної інстанції серед іншого було вирішено питання щодо наявності у особи, яка отримує пенсію по інвалідності, як і позивач відповідно до вимог статті 54 Закону № 796-XII, право на призначення пенсії по інвалідності на підставі положень частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Згідно з частиною 3 статті 59 Закону № 796-XII (з урахування рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 1-р(ІІ)/2019) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
З посиланням на частину 3 статті 54 Закону № 796-XII Верховний Суд зазначив, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою КМ України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок № 1210, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 постанову від 23.11.2011 № 1210 доповнено п. 9-1 наступного змісту:
«9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:
П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П – розмір пенсії; Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс – середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв – розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 – середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» абзац перший п. 9-1 Порядку № 1210, викладено у такій редакції:
За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%
де П – розмір пенсії; Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс – середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв – розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:
Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 – середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Застосування формули, передбаченої Порядком № 1210, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові, Закон № 796-XII та № 2262-XII не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Нова (остання) редакція частини третьої статті 59 Закону № 796-XII лише розширила перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а також змінила величину (розрахунковий покажчик) для обчислення пенсії, але не запровадила (не встановила) новий розмір пенсії.
До внесення змін до Закону № 796-XII і викладу частини третьої статті 59 цього Закону в новій редакції, а також до Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019, № 1-р(ІІ)/2019, які в загальному підсумку розширили перелік осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, і включили до кола цих осіб військовозобов`язаних, призваних на військові збори, чи осіб начальницького і рядового складу інших військових формувань, обрахування і призначення пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, приміром для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, провадилися відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, але не встановленої законом на 1 січня відповідного року, а з мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження. Для такого обчислення і призначення пенсії застосовувався Порядок № 1210.
Розширення кола осіб, які мають права на призначення пенсії по інвалідності з тієї самої кратності і бази обчислення, але зміненої величини (розміру мінімальної заробітної плати) обчислення, без зміни умов та порядку обчислення на підставі закону не дає жодних підстав вважати, що законодавець наче запровадив розмір пенсії по інвалідності в твердих (абсолютних) числах й водночас відмовився й скасував розрахунок пенсії за формулою, передбаченою Порядком № 1210.
Колегія суддів зазначає, що формула, що передбачена пунктом 9-1 Порядку № 1210 (зі змінами), і положення Порядку не скасовані та є чинними.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає слушними висновки суду першої інстанції  стосовно того, що п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, це лише вихідний показник для обчислення пенсії, який сам по собі не враховує індивідуальних особливостей кожного окремого пенсіонера (зокрема, розміру відшкодування фактичних збитків (у відсотках)), а тому застосування формули, наведеної у пункті 9-1 Порядку № 1210, дозволяє визначити розмір пенсії індивідуально для кожного пенсіонера із врахуванням його особливостей. Незастосування ж вказаної формули при обчисленні пенсії призведе до встановлення єдиного розміру пенсії для всіх пенсіонерів безвідносно до особливостей кожного, що в свою чергу не сприятимете належному та справедливому пенсійному забезпеченню окремо взятого пенсіонера.
Отже, пенсія позивача, що призначена на підставі статті 54 Закону № 796-XII, має розраховуватись виключно з урахуванням встановленої пунктом 9-1 Порядку № 1210 формули.
З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення № 916300141934 від 02.07.2019 (а.с. 45) позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 54 Закону № 796-XII з 01.07.2019 з урахуванням 70 відсотків втрати працездатності.
31.07.2019, відповідач, отримавши виписку з акту огляду МСЕК серії АБ № 0032584, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено з 08.07.2019 ступінь втрати працездатності – 80%, на підставі рішення від 01.08.2019 №916300141934 провів перерахунок пенсії відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII з 08.07.2019 в розмірі відповідно до втрати працездатності.
Варто зазначити, що позивач просить у своєму розрахунку пенсії, наведеному в позовній заяві, застосувати відсоток втрати працездатності – 80% з 26.04.2019 в той час, як останній був встановлений лише 08.07.2019.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що підстави для виплати пенсії позивачу, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно з частиною 3 статті 59 Закону №796-XII з 13.10.2021, без застосування формули, зазначеної в Порядку № 1210, із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 та № 543 від 26.06.2019, відсутні.
Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України у справі №7-рп/2016 від 20.12.2016, яким визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, що встановлювали максимальний розмір пенсії – десять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб, як на підставу для задоволення позовних вимог про визнання протиправним дій відповідача щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 є неприйнятними, оскільки у спірних правовідносинах вказані положення Закону № 2262-ХІІ відповідачем не застосовувалися; жодні обмеження, які б стосувались максимального розміру пенсії позивача місця не мали (основний розмір пенсії позивача обчислюється відповідно до вимог Закону №796-XII). 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду в цій частині не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 по справі № 440/4141/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій