П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/16659/21	

Категорія: 112010200          Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту: 08.11.2022р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Коваль М.П.
– Зуєва Л.Є.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ) України в Одеській області про:
-          визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Одеській області №1533 від 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії; 
-          зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника починаючи з 01 січня 2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, яка була видана Територіальним управлінням Державної судової адміністрації (далі – ТУДСА) України в Одеській області.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала про те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі №492/937/15-а підтверджено право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірах, виходячи із заробітної плати померлого з урахуванням підвищення заробітної плати суддів. Разом з тим, ГУПФ України в Одеській області приймаючи рішення №1533 від 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії, посилається на відсутність можливості проведення перерахунку пенсії у зв`язку з скасуванням порядку видачі довідок та механізму перерахунку пенсій, що відбулося після прийняття судом рішення. Позивач вважав, що рішення ГУПФ України в Одеській області є неправомірним та таким, що не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону та порушує його права, оскільки на момент призначення пенсії у відповідності до вимог ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі – Закон №3723-XII) було передбачено обов`язковість здійснення перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, отже у позивача наявне право на перерахунок пенсії.
Відповідач позов не визнав, вказуючи на безпідставність позовних вимог, оскільки Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі – Закон №889-VIII), починаючи з 01 червня 2015 року не передбачає проведення перерахунку пенсій, у тому числі, призначених згідно із Законом №3723-XII, а Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі – Постанова №1013) виключено п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 (далі – Постанова №865), отже підстави для проведення перерахунку пенсій, який було передбачено ст. 37-1 Закону №3723-XII, відсутні. Таким чином, немає підстав для перерахунку пенсії позивача згідно наданої довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, виданої ТУДСА України в Одеській області.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 до ГУПФ України в Одеській області про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України в Одеській області №1533 від 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, починаючи з 01 березня 2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, видану ТУДСА України в Одеській області.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Одеській області ставиться питання про скасування судового рішення в частині задоволення позову в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм процесуального права, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги:
-          апелянт звернув увагу на те, що виконання вимог рішення у справі №420/16659/21 призведе до нераціонального використання коштів Пенсійного фонду України та суперечитиме нормам чинного законодавства;
-          Закон №889-VIII починаючи з 01 червня 2015 року не передбачає проведення перерахунку пенсій, в тому числі призначених згідно Закону №3723-XII, а Постановою №1013 виключено п.4 Постанови №865, підстави проведення перерахунку пенсій, який було передбачено ст. 37-1 Закону №3723-XII, відсутні, за таких обставин, апелянт переконаний в порушенні судом першої інстанції норм пенсійного законодавства при прийнятті рішення від 08 листопада 2022 року; 
-           апелянт наголошує на тому, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питання. Що належить до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 , вказується, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року є правильним, а тому просить апеляційну скаргу ГУПФ України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року №492/937/15-а скасовано постанову Арцизького районного суду Одеської області від 06 липня 2015року, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 до УПФ України в Арцизькому районі Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано неправомірні дії УПФ України в Арцизькому районі Одеської області з призначення пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV). Зобов`язано УПФ України в Арцизькому районі Одеської області призначити ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника, починаючи з 22 жовтня 2014 року, на підставі та у розмірах, визначених ст. 37 Закону №3723-XII, виходячи із заробітної плати померлого судді Крикуна Михайла Петровича, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до ст. 129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі – Закон №1402-VIII).
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального ОУПФ України в м. Одесі №951140136578 від 22 березня 2019 року та від 14 червня 2019 року про відмову у перерахунку пенсії. Зобов`язано Центральне ОУПФ України в м. Одесі здійснити з 12 березня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-3153/18 від 02 листопада 2018 року, яка була видана ТУДСА України в Одеській області та надана разом з заявою ОСОБА_1 за №1521 від 12 березня 2019 року. Зобов`язано Центральне ОУПФ України в м. Одесі здійснити з 07 червня 2019 року перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-1630/19 від 07 червня 2019 року, яка видана ТУДСА України в Одеській області та надана разом із заявою ОСОБА_1 за №3090 від 07 червня 2019 року.
З надісланої до ГУПФ України довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-1630/19 від 07 червня 2019 року, виданої ДСА України в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що для перерахунку пенсії позивача має бути застосовано грошове забезпечення виходячи з наступних його складових та розмірів: посадовий оклад 28 815 грн., доплата за вислугу років (40%) – 11 526 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (5%) 1 440,75 грн.
22 лютого 2021 року за наслідками відповідного звернення ОСОБА_1 отримано довідку ТУДСА в Одеській області №5-889/21 від 22 лютого 2021 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З урахуванням чого, 23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Центрального ОУПФ України у м. Одесі з відповідною заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до Закону №889-VIII, з урахуванням збільшення розміру суддівської винагороди. До вказаної заяви позивачем додано довідку ТУДСА в Одеській області №5-889/21 від 22 лютого 2021 року.
За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 лютого 2021 року №1533 щодо перерахунку пенсії з більшого заробітку відповідно до Закону №889-VIII, відповідачем прийнято рішення від 02 березня 2021 року №1533, яким відмовлено у перерахунку пенсії згідно із довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 22 лютого 2021 року №5-889/21, виданою ТУДСА в Одеській області, з наступних підстав. У зв`язку з набранням чинності Закону №889-VIII скасовано, зокрема ст. 37 Закону №3723-XII, якою передбачалось право на проведення перерахунку пенсії. Постановою №1013 скасовано п.4 Постанови №865, підстави для видачі довідок про заробітну плату для перерахунку пенсій, який був передбачений ст. 37 Закону №3723-XII, відсутні. На виконання рішення Арцизького районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року №492/937/15-а було проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника утриманцю ОСОБА_2 з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-3153/18 від 02 листопада 2018 року та №5-1630/19 від 07 червня 2019 року, яку видано ТУДСА в Одеській області. В подальшому проведення перерахунку пенсії у разі надання інших довідок про підвищення заробітної плати суддів зазначеним рішенням не передбачено. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу в частині задоволених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зміна розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є також підставою для зміни розміру пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, яка призначена та обчислена виходячи з такого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
При цьому, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника зі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди, 23 лютого 2021 року, то право на виплату пенсії, у зв`язку з втратою годувальника у зміненому розмірі (відповідно до нового значення щомісячного довічного грошового утримання померлого судді у відставці) вона має, починаючи з 01 березня 2021 року, що є першим числом місяця наступного за тим, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру пенсії.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII, ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, п.10 ч.5 ст. 48, ст. 138, ч.1 ст. 140, ч.1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2006 року №1402-VIII.
Відповідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст. 1 Закону №1058-IV пенсія – це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом №3723-ХІІ.
Статтею 37 Закону №3723-XII (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) визначалось, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям – незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї – 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону №1058-IV. Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом.
У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, – Закон №889-VIII.
Зазначений Закон набув чинності 01 травня 2016 року, у зв`язку з чим положення Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" частково втратили чинність, у тому числі, втратили чинність норми статті 37-1 Закону №3723-XII, якими було врегульоване право державних службовців на перерахунок пенсії.
Натомість у ст. 90 чинного Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV, ст. 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій.
Таким чином, внаслідок набрання чинності Законом №889-VIII, з 01 травня 2016 року і по теперішній час особи, які мають право на отримання пенсії згідно положень статті 37 Закону №3723-XII, законодавчо позбавлені права на перерахунок пенсії, на відміну від осіб, які отримують пенсію згідно положень нового Закону України "Про державну службу" №889-VIII.
Відповідно до приписів Конституції України,  права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3); в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (частини перша, друга статті 24).
Відповідно до приписів Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46); виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92).
У Рішенні від 07 листопада 2018 року № 9-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, зокрема, що "право громадян на соціальний захист є комплексним, його зміст визначають як Конституція, так і закони України. Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України складовими права громадян на соціальний захист є право на забезпечення їх у разі: 1) повної, часткової або тимчасової втрати працездатності; 2) втрати годувальника; 3) безробіття з незалежних від них обставин; 4) старості; 5) в інших випадках, передбачених законом; складові конституційного права громадян на соціальний захист, зазначені в пунктах 1-4 цього абзацу, не можуть бути скасовані законом"; "водночас інші складові права на соціальний захист, не конкретизовані в частині першій статті 46 Основного Закону України або в інших його статтях, визначає Верховна Рада України шляхом ухвалення законів, тому вона може змінити, скасувати або поновити їх при формуванні соціальної політики держави за умови дотримання конституційних норм та принципів" (абзаци другий, четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Конституційний Суд України у своїх рішеннях також зазначав, що "зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист" (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Пічкур проти України від 07 листопада 2013 року (заява № 10441/06) зазначив, що дискримінація означає поводження з особами в різний спосіб без об`єктивного та розумного обґрунтування у відносно схожих ситуаціях; відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимної мети або немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною метою.
Гарантоване статтею 46 Конституції України право на соціальний захист ґрунтується на тому, що розміри пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають бути визначені з урахуванням потреб людини, людської гідності та інших конституційних цінностей, а також на тому, що за наявності економічних та інших передумов розміри пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги мають бути своєчасно індексовані та/або перераховані.
Аналіз приписів статей 3, 8, 24, 46, 92 Основного Закону України дає підстави для висновку, що юридичний механізм перерахунку розмірів пенсій, інших видів соціальних виплат та допомоги є однією з конституційних гарантій дієвості права на соціальний захист. 
У зв`язку з тим, що в підпункті 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII немає посилання на статтю 37-1 Закону №3723-XII, для позивача, яка отримує пенсію на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, унеможливлено перерахунок розмірів пенсій, тобто їх осучаснення. Внаслідок цього існує відмінність у розмірах пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-XII, залежно від часу призначення пенсій.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII суперечить частині другій статті 3, частинам першій, другій статті 8, частині першій статті 24, статті 46 Конституції України в тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-XII.
Аналогічних висновків дійшов Конституційний Суд у рішенні від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022 по справі № 3-132/2018(5462/17).
У рішенні Верховного Суду по зразковій справі № 360/3611/20 зазначено, що припис акта, визнаний неконституційним Конституційним Судом України зі змістовних  підстав більше не може бути застосованим під час розгляду справ судами з мотивів його суперечності Конституції України.
У постанові, що прийнята Верховним Судом за результатами розгляду справи №640/7102/20, викладено висновок, що в разі визнання на час розгляду справи в апеляційній інстанції неконституційним закону, який був чинним на час провадження в суді першої інстанції, цей закон не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 7 КАС України, якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин має бути застосовані норми прямої дії ч.2 ст. 3, ч.1, 2 ст. 8, ч.1 ст. 24, ст. 46 Конституції України з метою забезпечення конституційного права на соціальний захист, невід`ємною частиною якого є право на перерахунок відповідних соціальних виплат. 
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2006 року №1402-VIII (далі – Закон №1402-VIII).
Згідно ч.1 ст. 142 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками – пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Системний аналіз норм свідчить, що пенсія та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Вищого адміністративного суду України від 21 січня 2016 року у справі №677/2056/14-а.
Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника. Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка призначається при звільненні судді у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.
Колегія суддів також вказує, що встановлене державою матеріальне й соціальне забезпечення судді (пенсійне забезпечення та довічне грошове утримання судді) мають спільну мету та призначення й є однією з форм гарантій незалежності судді, що кореспондує ст. 126 Конституції України.
Щомісячне довічне грошове утримання за своєю суттю є регулярною грошовою виплатою у зв`язку із звільненням судді у відставку, яка виплачується територіальними органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Водночас, пенсія також є регулярною щомісячною грошовою виплатою, яка призначається у визначеному державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певних обставин, зокрема, досягненням особою пенсійного віку, настанням інвалідності, смертю годувальника.
Отже, за даних обставин пенсія по втраті годувальника та щомісячне довічне грошове утримання судді мають фактично одну правову природу, що, у тому числі, стосується й правового регулювання.
При цьому, недосконалість чинного національного законодавства у жодному разі не може бути перешкодою для реалізації позивачем права на отримання передбаченої законом соціальної виплати. Інакше це ставить позивача в уразливе та дискримінаційне становище, що не відповідає принципу верховенства права.
Згідно п.10 ч.5 ст. 48, ч.1 ст. 140 Закону №1402-VIII забезпечення незалежності судді досягається в тому числі у спосіб надання певних соціальних гарантій членам їх сімей.
Як вбачається з матеріалів справи, право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі №492/937/15-а, якою, зокрема, підтверджено право на отримання пенсії по втраті годувальника у розмірах, виходячи із заробітної плати померлого з урахуванням підвищення заробітної плати суддів.
Водночас, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди, позивач в інтересах в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 звернулася до ГУПФ України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника зі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Однак відповідач рішенням від 02 березня 2021 року №1533 відмовив у здійсненні такого перерахунку, мотивуючи тим, що на виконання рішення Арцизького районного суду Одеської області від 14 серпня 2019 року №492/937/15-а було проведено перерахунок пенсії по втраті годувальника на утримання ОСОБА_2 , з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-3153/18 від 02 листопада 2018 року та №5-1630/19 від 07 червня 2019 року, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області. Однак, зазначено, що у подальшому проведення перерахунку пенсії у разі надання інших довідок про підвищення заробітної плати суддів зазначеним рішенням не передбачено.
Чинним законодавством чітко визначено порядок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яким передбачено можливість проведення такого перерахунку за зверненням судді чи його уповноваженого представника під час отримання суддею щомісячного довічного грошового утримання.
Також, колегія суддів враховує, що у п.1 ч.4 рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч.3, абз.абз.1, 2, 4, 6 ч.5 ст. 141 Закону №2453-VI, зазначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
При цьому, зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, з наведеного вбачається, що зміна розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є також підставою для зміни розміру пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, яка призначена та обчислена виходячи з такого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії по втраті годувальника, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди, а відтак, рішення відповідача від 02 березня 2021 року №1533, яким відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії згідно із довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 22 лютого 2021 року №5-889/21, виданою ТУДСА в Одеській області, є протиправним, та відповідно підлягає скасуванню.
Більш того, оскільки оскаржуване рішення порушує право позивача, гарантоване ст. 1 Протоколу Першого до Конвенції, з метою забезпечення ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції правильно визначив, що належним та достатнім способом відновлення порушеного права буде зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів, відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, видану ТУДСА України в Одеській області.
Згідно ч.2 ст. 38 Закону №1058-IV зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника зі щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку зі зміною розміру складових суддівської винагороди, 23 лютого 2021 року, отже, право на виплату пенсії, у зв`язку з втратою годувальника у зміненому розмірі (відповідно до нового значення щомісячного довічного грошового утримання померлого судді у відставці) вона має, починаючи з 01 березня 2021 року, що є першим числом місяця наступного за тим, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру пенсії.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої: ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУПФ України в Одеській області №1533 від 02 березня 2021 року про відмову у перерахунку пенсії; зобов`язання ГУПФ України в Одеській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника починаючи з 01 березня 2021 року, з урахуванням підвищення заробітної плати суддів відповідно до довідки про заробітну плату №5-889/21 від 22 лютого 2021 року, видану територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 липня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Коваль М.П.

Суддя:                                                                                                     Зуєва Л.Є.