ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4044/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  04 вересня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В. 
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.М.,     

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційні скарги Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила: 
- визнати противоправним та скасувати рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.11.2021 №762 в частині відмови ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886000:03:165:0537, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти;
- зобов`язати Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886000:03:165:0537, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в строки і порядку передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
Визнано протиправним та скасувати рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.11.2021 №762 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки".
Зобов`язано Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області повторно розглянути клопотання адвоката Заматова Романа Валерійовича (вх. №З-1500 від 05.10.2021), яке подане в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886000:03:165:0537, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, та прийняти відповідне рішення в порядку та строки, передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України шляхом надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1996,20 грн (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що бажана позивачем земельна ділянка знаходиться в проектній житловій зоні і тому не може бути надана для ведення особистого селянського господарства.  
Крім цього, відповідач вказує, що був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву, оскільки ухвала про відкриття провадження йому не надходила.
Також не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати у частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. 
Позивач наполягає, що ефективним способом захисту прав Позивача буде зобов`язання Відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 (том 1 а.с 22).
Представник позивача звернувся до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області із клопотанням від 30.09.2021, в якому, керуючись ст. ст. 118, 122 Земельного кодексу України, просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886000:03:165:0537, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти.
До заяви позивачем додані: копія паспорту; графічне розташування ділянки, копія договору про надання адвокатом правової допомоги, копія свідоцтва адвоката (том 1 а.с 16-а. с.19).
Рішенням від 12 листопада 2021 №762 Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області відмовила ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, в селі Петрівці, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкту вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. 
Вважаючи відмову у надані дозволу на розробку проекту землеустрою протиправною, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що оскаржуване рішення не містить будь-яких обґрунтувань підстав відмови, відповідач не зазначає в чому саме полягає невідповідність місця розташування земельної ділянки, що планується до відведення, під час розгляду справи відповідачем не було надано суду належних доказів того, що розташування запитуваної позивачем до відведення у власність земельної ділянки не відповідає вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці, не зазначено, яким саме вимогам не відповідає місце розташування бажаної земельної ділянки та в якій саме містобудівній документації містяться зазначені вимоги.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886000:03:165:0537, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, в строки і порядку передбаченого статтею 118 ЗК України, суд зазначив, що такий спосіб захисту, як зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. У цій справі з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 , ефективним та належним, за встановлених обставин, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, з урахуванням висновків суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до підпункту 15.1 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Відповідно до підпункту 15.3 пункту 15 частини 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи  розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.
Згідно з підпунктом 15.15 пункту 15 частини 1 зазначеного розділу КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи  суд вручає судові рішення в паперовій формі.  Пунктом 16 цього розділу встановлено, що до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Пунктом 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (далі - Положення), встановлено, що офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти,  вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.
Таким чином, у розумінні Положення офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. З огляду на це Суд вважає обґрунтованими доводи скаржника про відсутність у нього офіційної електронної адреси.
Подібна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 червня 2022 року у справі № 761/21436/20.
Також положеннями частин п`ятої, шостої статті 251 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, у розумінні статті 251 КАС України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.
З матеріалів справи вбачається, що Київський окржуний адміністративний суд ухвалу про відкриття провадження у справі від 04 травня 2022 року разом з копіє позовної заяви та додатками направив відповідачу Петрівській сільській раді на електронну пошту npetrivtsi@gmail.com. 
З урахуванням того, що згідно з правовою позицією Верховного Суду  офіційною електронною адресою є адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів, то у цій справі направлення відповідачу копій судових рішень мало відбуватися шляхом направлення їх рекомендованим листом з повідомленням про вручення, оскільки вказана вище електронна адреса не є офіційною в розумінні наведених вище норм.
Крім того, згідно з частиною одинадцятою статті 251 КАС України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Таким чином, аналіз викладених вище приписів КАС України, якими встановлено порядок направлення копій судового рішення особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення копії судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, днем отримання якого та початком відліку наданого строку на оскарження, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Подібна за змістом правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 120/2583/21-а та від 09 червня 2022 року у справі № 320/11945/20.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що питання належності вручення процесуальних документів учасникам справи було предметом неодноразового аналізу Верховним Судом. Так, зокрема у постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 760/22516/18, від 28 січня 2021 року у справі № 260/1888/20, від 31 березня 2021 року у справі № 240/13092/20, від 9 квітня 2021 року у справі №500/90/19, від 17 червня 2021 року у справі № 420/2097/20, від 1 липня 2021 року у справі №802/118/17-а, від 22 липня 2021 року у справі №340/141/21 та від 26 січня 2022 року у справі № 240/12515/20 Верховний Суд зазначив про необхідність застосування саме положень підпункту 15.15 пункту 15 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України та вручення судових рішень судами в паперовій формі.
Внаслідок того, що відповідач не отримував копії ухвали про відкриття провадження у цій справі та копію позовної заяви, останній був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву. 
При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення не містить будь-яких обґрунтувань підстав відмови, відповідач не зазначає в чому саме полягає невідповідність місця розташування земельної ділянки, що планується до відведення, під час розгляду справи відповідачем не було надано суду належних доказів того, що розташування запитуваної позивачем до відведення у власність земельної ділянки не відповідає вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці, не зазначено, яким саме вимогам не відповідає місце розташування бажаної земельної ділянки та в якій саме містобудівній документації містяться зазначені вимоги.
Суд першої інстанції вказав, що відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт існування тих обставин, які були покладені ним в якості підстави для прийняття спірного рішення, у зв`язку з чим, враховуючи вищевикладені факти, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення.
Однак з таким висновком Київського окружного адміністративного суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно п. «б» ч. 1 ст. 19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються в тому числі на таку категорію, як землі сільськогосподарського призначення, землі житлової та громадської забудови.
За правилами ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. 
З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.
Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Отже, частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №813/481/17, від 18.10.2018 у справі №527/43/17, від 25.02.2019 у справі №347/964/17, від 22.04.2019 у справі №263/16221/17 та від 18.05.2022 у справі № 826/8577/17.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням від 12 листопада 2021 №762 Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області відмовила ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, в селі Петрівці, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкту вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. 
Таким чином, колегія суддів наголошує, що вказана відповідачем в оскаржуваному рішенні підстава відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повінстю відповідає законодавчо визначеній підставі ч. 7 ст. 118 ЗК України - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації. 
До апеляційної скарги Петрівська сільська рада Вишгородського району Київської області надала витяг з містобудівної документації - план зонування території сел Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, затверджений рішенням Петрівської сільської ради від 08.07.2021 року № 394, яким підтверджується, що земельна ділянка, позначена в графічних матеріалах, як бажана ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, розташована в межах проектної житлової зони ПЖ-1. 
Вищевикладеним підтверджується те, що розташування запитуваної позивачем до відведення у власність земельної ділянки не відповідає вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці, оскільки позивач бажає отримати земельну ділянку з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, в той час як остання розташовується на землях житлової зони, тобто, земолях іншого призначення. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідач не міг надати вищевказаний витяг з містобудівної документації на підтвердження обгрунтованості прийнятого рішення, оскільки не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції. 
Колегія суддів наголошує, що вказана в оскаржуваному рішенні Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.11.2021 №762 про відмову ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки приблизною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства підстава (невідповідність місця розташування об`єкту вимогам містобудівної документації села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області) повністю відповідає визначеній законодавством підставі для такої відмови та підтверджується матеріалами справи. 
Суд першої інстанції передчасно дійшов висновку, що відповідач належним чином не мотивував рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, і як наслідок, дійшов помилкових висновків про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року, колегія суддів зазначає, що оскільки апеляційний суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 12.11.2021 №762 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», то апеляційна скарга позивача в частині доводів про необхідність зобов`язати Петрівську сільську раду Вишгородського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою є необгрунтованою. 
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню в повному обсязі, апеляційна скарга позивача - задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року - задовольнити повністю. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року - задовольнити частково. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                                                                              Л.В. Бєлова 

Судді                                                                                                                                                                                          В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна