ПОСТАНОВА 
Іменем України

03 липня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/3901/22
провадження № 22-ц/4809/628/23 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Письменного О.А.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2023  року у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення заробітної плати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 05.07.2013 по 28.07.2022 знаходилась у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (далі Коледж), на посаді старший диспетчер навчальної частини, адміністратор бази ЄДЕБО. 
До 09.05.2022 року Коледж був розташований за адресою: вул. Чайковського, 63, м. Бахмут, Донецької області і є структурним підрозділом Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (далі Університет). Відповідно до Наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022 Коледж повинен був бути переміщений до м. Луцьк, вул. Софії Ковалевської, буд. 29. Забезпечення переміщення було покладено на ректора ДВНЗ Університету ОСОБА_2 згідно з п.3.1 вищевказаного Наказу.
При цьому, ОСОБА_2 , наказом Університету від 10.05.2022 № 259/к, було відсторонено від виконання обов`язків директора Коледжу ОСОБА_3 та відкликано його довіреність № 06/07-13 від 04.01.2022.
12.05.2022 ректором Університету призначено виконуючого обов`язки директора Коледжу Ноженко Ірину Володимирівну (наказ від 12.05.2022 року за № 262/к). Наказом Університету від 13.05.2022 № 263/к право першого підпису надано проректору з науково-педагогічної роботи Університету ОСОБА_4 , у тому числі право підпису фінансових, казначейських документів.
Таким чином, право доступу до казначейських та інших рахунків Коледжу має виключно адміністрація Університету.
15.06.2022 виконуючою обов`язки директора Коледжу призначено Чернишову Марину Сергіївну. Комунікація з колективом з боку в.о. директора та адміністрації Університету відсутня, інформація щодо призначення взята з сайту Університету.
В період з 10.05.2022 на виконання Наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022 по день звернення до суду жодних дій щодо переміщення з м. Бахмут матеріально-технічної та документальної бази з боку в.о. директора Коледжу та ректором Університету не виконано, бездіяльність призвела до втрати особових справ співробітників. Посилаючись на зазначену втрату (Інформаційне повідомлення щодо поточного стану діяльності «Бахмутського індустріального фахового коледжу» ДВНЗ ДонНТУ), адміністрація Університету не виплачує заробітні плати співробітникам Коледжу та не надає чергові щорічні відпустки.
Позивач зазначала, що остання отримана нею заробітна плата - це аванс за травень 2022 року, згідно з випискою з банку ПУМБ від 23.05. 2022, яка складала 6475,62 грн.
Вказує, що невиплата заробітної плати сталася з вини ректора Університету ОСОБА_2 і за даним фактом 11.07.2022 нею було подано заяву до Національної поліції України та звернення до прокуратури.
Зазначає, що як старший диспетчер навчальної частини вона сумлінно здійснювала свої обов`язки до завершення навчального року та продовжувала роботу щодо формування річного звіту, зведення педагогічного навантаження та ін. Також, як адміністратор бази ЄДЕБО виконувала вчасно всі обов`язки, займалась редагування бази, реєстрацією виданих дипломів та ін.
Вказує, що ректор Університету ОСОБА_2 вчинив службове недбальство у виконанні наказу Міністерства освіти і науки України № 420 від 09.05.2022, яке призвело до тяжких наслідків, а саме - невиплата заробітної плати, а також, що згідно з наказом Університету від 13.05.2022 № 263/к оперативне керування Коледжем здійснюється Університетом, працівники якого мають права на перший підпис фінансової документації Коледжу, ситуація щодо невиплати заробітної плати створена штучно ректором Університету.
Посилаючись на зазначені обставини, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за вересень 2022 року в сумі 9 750 грн. та за липень 2022 року в сумі 9 750 грн.
Також зазначає, що позбавивши її заробітної плати на два місяці під час воєнного стану, керівництво Університету причинило їй моральну шкоду – погіршились її побутові умови, вона позбавлена можливості завчасно переїхати з міста Бахмут, де проводяться активні бойові дії, до більш безпечного регіону України; вона, як інвалід ІІІ групи, була позбавлена можливості купувати ліки та забезпечити потрібне харчування, що принесло значну шкоду фізичному та психологічному здоров`ю. Крім того, вона є матір`ю неповнолітньої дитини та виховує її сама. Зважаючи на погіршення здоров`я та нараження на небезпеку її життя і життя неповнолітньої дитини через відсутність коштів на існування під час війни, оцінює моральну шкоду в 10 000 грн., яку просила стягнути з відповідача.
Також позивач просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.
Короткий зміст рішення суду
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь  ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 19 500,00 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць в сумі 9 750,00 грн. Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь держави судові витрати по справі в сумі 1 984,80 грн.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про задоволення позову у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема зазначає, що до позовної заяви для підтвердження трудових відносин позивач надала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 з якої вбачається, що записи у ній 4,5,6,7 зроблено з посиланням на відповідні накази. Проте у відповідача відсутні оригінали вказаних наказів.
Витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 3770 2370 9883 8715 до матеріалів справи позивачем не надано.
З довідки про доходи №3305304045 за III квартал 2021 - IV квартал 2022 від 26.07.2022, яку додано позивачем до матеріалів справи, є неможливим встановити період роботи, посаду позивача. Зазначається тільки джерело доходу.
Таким чином суд першої інстанції зробив припущення, що позивач належними та допустими доказами довів факт перебування у трудових відносинах з Відповідачем, однак у доданих копіях трудової книжки містяться записи з посиланням на накази, оригінали яких відсутні у відповідача, і тому такі докази в силу ст. 79 ЦПК України неможливо вважати достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Зазначає, що у зв`язку з наведеними обставинами та перебуванням будівель коледжу у м. Бахмут на території, наближеній до активних бойових дій, як було зазначено, у адміністрації університету та коледжу повністю відсутній доступ до документів кадрового та бухгалтерського обліку, що на теперішній час унеможливлює встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах з коледжем.
Вважає, що суд належним чином не дослідив, що матеріали справи містять докази того, що працівник як ОСОБА_1 до виконання своїх посадових обов`язків за місцем знаходження коледжу не стала, будь-яких наказів щодо виконання роботи дистанційно не видавалося, взагалі в кадровому обліку коледжу такий працівник не числиться, тому внаслідок фактичної відсутності на робочому місці такого працівника як адміністратор бази ЄДЕБО, з червня 2022 року адміністратором бази ЄДЕБО призначена інша особа, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями наказів.
Також відповідач вважає, що на підставі зазначеного відсутні підстави для виплати заробітної плати і така вимога не підлягає задоволенню. Вказує, що суд не зазначає з чого ним розраховано розмір стягнення заробітної плати на користь позивача.
На думку відповідача, суд належним чином не дослідив, що позивач не надає будь-яких доказів для підтвердження заподіяної моральної шкоди, не наводить ніяких доказів в залежності від чого розрахована саме така сума моральної шкоди тощо.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що керівництво університету в особі ректора ОСОБА_2 і коледжу в особі Ноженко І.В. з 12.05.2022 не вчинило жодних дій щодо переміщення документації кадрового та бухгалтерського обліку, на відсутність якого посилається скаржник.
Також зазначає, що на сьогоднішній день, роботодавець має доступ до електронних реєстрів (включаючи реєстр пенсійного фонду), бази ЄДЕБО (де зазначена інформація про співробітників), баз бухгалтерського обліку КомінТех (з інформацією про нарахування заробітної плати співробітників) та ін. Таким чином заперечення трудових відносин і ситуація з не виплатою заробітних плат всім співробітникам ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ є повністю штучною і грубо порушує трудове законодавство України.
Вважає, що судом першої інстанції були враховані всі докази, що були наведені сторонами за цим питанням: розглянуті та обговорені звернення, вміст наказів та правові норми.
Щодо умов праці та дистанційної роботи позивач зазначає, що керується наказом ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ від 30.04.2022 № 34 в/к, де зазначено, що її робота виконується дистанційно (в матеріалах справи). Інших наказів щодо істотної зміни умов праці позивач не отримувала. Роботу виконувала згідно з її посадовою інструкцією в повній мірі. В період з 09.05.2022 повідомлень про догани чи зауважень від керівництва позивач не отримувала.
Зауважує, що скаржник не наводить доказів, що до позивача були застосовані санкції у зв`язку з невиконанням ним своїх посадових обов`язків. Таким чином оплаті підлягає весь час знаходження працівника у трудових відносинах до дати звільнення. Позивач, як працівник, позбавлена можливості та й не зобов`язана вести облік виконаної роботи, щоб доводити це при нарахуванні заробітної плати.
Посилаючись на зазначені обставини, вважає, що стягнення моральної шкоди в розмірі 10 тис. гривень є справедливим і розумним.
Суд першої інстанції встановив такі обставини
         Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 09.05.2022 № 420 «Про тимчасове переміщення відокремлених структурних підрозділів ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» з метою збереження життя та здоров`я громадян України, а також створення безпечного освітнього середовища, організації здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (ВСП БІФК ДонНТУ), тимчасово переміщений на базу Луцького національного технічного університету за адресою: вул. Софії Ковалевської, 29, м. Луцьк, Волинська область, 43012, до завершення дії воєнного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про фахову передвищу освіту» безпосереднє управління діяльністю закладу фахової передвищої освіти здійснює його керівник (директор, начальник тощо). Права, обов`язки та відповідальність керівника закладу фахової передвищої освіти визначаються законодавством і установчими документами закладу фахової передвищої освіти.
З метою негайного виконання наказу МОНУ № 420 адміністрацією університету була ініційована та проведена організаційна нарада із керівниками відокремлених структурних підрозділів ДВНЗ ДонНТУ, на якій директор ВСП БІФК ДонНТУ ОСОБА_5 був ознайомлений з наказом МОНУ № 420, отримав відповідне доручення ректора, але відмовився особисто приїжджати та забезпечувати переміщення ВСП БІФК ДонНТУ до м. Луцьк. Через бездіяльність керівництва коледжу у особі Андрія Личмана, який до 13.05.2022 року мав відповідні повноваження та обов`язки, а також інших посадових осіб коледжу, у тому числі заступника директора, які фактично самоусунулися від виконання своїх посадових обов`язків, на теперішній час фактично втрачений доступ до будь-якої фінансової та кадрової документації коледжу, документів обліку освітнього процесу, архівів та ін. У зв`язку з втратою доступу до документації коледжу подано відповідну заяву до Національної поліції України у м. Луцьк щодо вчинення дій, що мають ознаки кримінального правопорушення, а директор ВСП БІФК ДонНТУ ОСОБА_3 за поданням вченої ради звільнений наказом ректора.
Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 22.04.2022 року № 3504-5001293657.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не спростовано факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, вона не зобов`язана вести облік виконаної роботи, щоб доводити це при нарахуванні заробітної плати, не надано також і доказів звільнення ОСОБА_6 із займаної посади. Перебування позивача у трудових відносинах з роботодавцем підтверджується отриманням нею заробітної плати по травень 2022 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 3 статті 6 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно зі статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
Згідно ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст.115 КЗпП України).
В силу положень ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати №95, яка ратифікована 31 січня 1961 року, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.
Згідно положень ч. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата.
Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати).
Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.
Згідно з листом Міністерства освіти і науки Украиїни від 25.04.2022, № 1/4444-22 «Про оплату праці працівників закладів освіти» - посадові особи (керівники, голови, начальники), органи управління (структурні підрозділи) у сфері освіти приймають у межах своєї компетенції рішення, обов`язкові до виконання на відповідній території, для реалізації державних гарантій, визначених частиною першою цієї статті, в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану (особливого періоду).
Відповідно до листа-відповіді на звернення Міністерства економіки України № 4711- 06/61389-07 від 24.08.2022 року на підставі ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (зі змінами) - заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Аналізуючи вказані правові норми, що регулюють спірні правовідносини, і надані докази, апеляційний суд вважає, що невиплата позивачеві заробітної плати протягом вказаного у позовній заяві періоду суперечить ст. 115 КЗпП України.
Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 09.05.2022 № 420 «Про тимчасове переміщення відокремлених структурних підрозділів ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» з метою збереження життя та здоров`я громадян України, а також створення безпечного освітнього середовища, організації здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» (ВСП БІФК ДонНТУ), тимчасово переміщений на базу Луцького національного технічного університету за адресою: вул. Софії Ковалевської, 29, м. Луцьк, Волинська область, 43012, до завершення дії воєнного стану.
Згідно з п.3 вказаного Наказу обов`язки щодо забезпечення зазначеного переміщення покладено на ректора ДВНЗ ДонНТУ ОСОБА_2 .
Перебування ОСОБА_1 у період з 05.07.2013 по 28.07.2022 у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . 
Як вбачається із запису у копії трудової книжки НОМЕР_1 , витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування № 3770 2370 9883 8715, позивач ОСОБА_1 з 05.07.2013 перебуває у трудових відносинах з Відокремленим структурним підрозділом «Бахмутський індустріальний фаховий коледж Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», перебуваючи на посаді - старшого диспетчера навчальної частини та адміністратор бази ЄДЕБО.
Відповідно до ст. 48 КЗпП України облік трудової діяльності працівника здійснюється в електронній формі в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Роботодавець на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження).
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про недоведеність факту перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» через відсутність оригіналів наказів, які зроблено у записах 4-7 доданої копії трудової книжки, оскільки саме через бездіяльність керівництва коледжу у особі Андрія Личмана, який до 13.05.2022 мав відповідні повноваження та обов`язки, які покладені на нього, зокрема, Законом України «Про освіту» (ст. 26), було втрачено доступ до будь-якої документації коледжу.
Крім того, позивачем було передано на електронну пошту ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ та ДВНЗ «ДонНТУ» скан-копії її документів, включаючи трудову книжку. 
Копія трудової книжки позивача містить запис про основну посаду у ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ - старшого диспетчера навчальної частини. Обов`язки щодо адміністрування бази ЄДЕБО нею виконувались з урахуванням 0,5 ставки, що підтверджується записом в історії користувачів бази ЄДЕБО ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ, підпис на договорі на технічне обслуговування бази ЄДЕБО з ДП «Інфоресурс», де вона діяла на підставі наказу ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ № 21 в/к від 22.03.2022 року, як особа уповноважена керівником.
Відповідно до Закону України від 05.02.2021 № 1217-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» працедавцю доступна історія трудової діяльності працівника в електронному вигляді і може бути врахована під час обчислення трудового стажу та ін.
Наказом № 21 в/к від 22.03.2022 ОСОБА_1 , відповідальній особі та адміністратору даних бази ЄДЕБО, надано права уповноваженої особи з укладання та підписання договорів на користування ЄДЕБО та актів надання послуг.
Наказом ВСП БІФК ДВНЗ ДонНТУ від 30.04.2022 № 34 в/к «Про організацію роботи» в пунктах 2, 3 передбачено з 30.04.2022 продовжити дистанційну форму роботи для викладачів коледжу та здобувачів освіти. Викладачам коледжу звіти про роботу надавати в електронному вигляді до закінчення воєнного стану ст.диспетчеру ОСОБА_6 (т.1 а.с. 96-98)
Пунктом 4 вказаного наказу, керуючись ст. 60 КЗпП України для ОСОБА_1 запроваджено дистанційну форму роботи з 30.04.2022 на травень 2022 року (т.1 а.с. 96).
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2021 року по 4 квартал 2022 року №3305304045 від 26.07.2022, вбачається, що Відокремлений структурний підрозділ «Бахмутський індустріальний фаховий коледж ДВНЗ ДонНТУ» за вказаний період був джерелом отримання доходу ОСОБА_1 , розмір якого з січня 2022 року становив 9750 грн. (т.1 а.с. 7-9)
Зважаючи на те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами перебування у трудових відносинах з відповідачем, з урахуванням дистанційних умов праці, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за червень та липень 2022 року, розмір якої відповідачем також не спростовано.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.
Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.
Спір, який виник між ОСОБА_1 та відповідачем, стосується умов праці, що впливають на виплату заробітної плати. Такі правовідносини є трудовими і на них поширюються норми КЗпП України, а також норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову частково, суд першої інстанції у повному обсязі дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, дійшовши обгрунтованого висновку про наявність заборгованості по заробітній платі та необхідність виплати, завданої незаконними діями відповідача, моральної шкоди.
Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Враховуючи зазначене та відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                         А.М. Головань

Судді                 Л.М. Дьомич

О.А. Письменний