ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
26 вересня 2023 року
м. Харків
справа № 619/6207/21
провадження № 22-ц/818/1195/23
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року у складі судді Болибока Є.А.,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Вказує, що ОСОБА_2 оспорює та не визнає право власності на спадкове майно, а саме на 45/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що ОСОБА_2 було заявлено під час розгляду справи по суті. Зазначає, що ОСОБА_2 має прихований намір оформити правовстановлюючі документи на дане нерухоме спадкове майно на своє ім`я. Вважає, що на підставі вищевикладеного саме ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі. Крім того ОСОБА_2 в судовому засіданні оспорював та не визнавав право власності на спадкове нерухоме майно за ОСОБА_1 , як спадкоємцем. ОСОБА_2 вчинював і вчинює приховані умисні дії, якими створює неможливість реалізації ним права власності на спадщину. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що оскільки Дергачівська міська рада не залучена до участі в справі, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування після батьків, слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є лише ОСОБА_1 , який прийняв спадщину. Так як відсутні інші спадкоємці, то належним відповідачем у даній справі є відповідний орган місцевого самоврядування, а саме Дергачівська міська рада. Дергачівська міська рада не залучена до участі в справі, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування після ОСОБА_3 слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі. Клопотання про заміну відповідача ОСОБА_1 не заявляв.
Такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області № 4 від 11.01.2005 року ОСОБА_4 є власником 45/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/2 частина приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», 1/2 частина приміщення 1 в веранді «а», 1/2 ганку «а3», 1/2 частина льоху «б», 1/4 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/4 частина літньої кухні «В», 1/4 частина колодязя «N», 1/4 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/200 частин будинку та надвірних будівель.
Будинок, 1 А, 118,3 кв.м.; Веранда, а,26,9 кв.м.; Сіни, а1, 11,3 кв.м.; Ганок, а2, 2,4 кв.м.; ганок а3, 1,4 кв.м.; Газифікація, 1 А; Система місцевого водяного опалення, 1 А; Сарай, Б, 31,7 кв.м.; Льох , б, 8,3 кв.м.; Літня кухня, В, 11,9 кв.м.; Сарай, Г,8,1 кв.м.; Сарай, Д, 9,4 кв.м.; Зливна яма, Е, 2,0 кв.м.; Гараж, Ж, 24,8 кв.м.; Колодязь N; Огорожа, 1-4 N.
Відповідно до витягу № 6276621 від 21.01.2005 року виданого Слатинським КПТІ «Інвентаризатор» за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 45/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення виконкому Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області № 4 від 11.01.2005 року ОСОБА_3 є власником 45/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/2 частина приміщень 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», 1/2 частина приміщення 1 в веранді «а», 1/2 ганку «а3», 1/2 частина льоху «б», 1/4 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/4 частина літньої кухні «В», 1/4 частина колодязя «N», 1/4 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/200 частин будинку та надвірних будівель.
Будинок, 1 А, 118,3 кв.м.; Веранда, а,26,9 кв.м.; Сіни, а1, 11,3 кв.м.; Ганок, а2, 2,4 кв.м.; ганок а3, 1,4 кв.м.; Газифікація, 1 А; Система місцевого водяного опалення, 1 А; Сарай, Б, 31,7 кв.м.; Льох , б, 8,3 кв.м.; Літня кухня, В, 11,9 кв.м.; Сарай, Г,8,1 кв.м.; Сарай, Д, 9,4 кв.м.; Зливна яма, Е, 2,0 кв.м.; Гараж, Ж, 24,8 кв.м.; Колодязь N; Огорожа, 1-4 N..
Відповідно до витягу № 6276758 від 21.01.2005 року виданого Слатинським КПТІ «Інвентаризатор» за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 45/200 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З інформаційної довідки № 269424606 від 06.08.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 належить 55/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
28 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері – ОСОБА_3 .
Постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.06.2021 року за № 999/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно 45/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із наявністю іншого співвласника та недотриманням при поділі нерухомого майна вимог п. 1 та п. 4 статті 372 ЦК України.
Із спадкової справи № 26/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся лише ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , оскільки проживала разом із ним на час прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , а його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після смерті матері він звернувся до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, однак 11.06.2021 року отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 999/02-31, в якій зазначено, що ним подані відповідні документи для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Крім того, у постанові зазначено, що «у документах, що посвідчують право власності спадкодавців та співвласника, вказаний поділ будинку та надвірних будівель. Згідно з довідкою, виданою Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 23.02.2021 року № 24/ц поділ відбувся на підставі заяви співвласників, яка знаходиться у інвентаризаційній справі, посвідченої секретарем Прудянської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Згідно зі п. 1 та п. 4 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може буди поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом, та Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Також поділ може буди проведений і у судовому порядку. Відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_4 ), виданого на підставі рішення виконкому від 11.01.2005 року № 4 за ОСОБА_4 визнано право приватної власності на 45/200 будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_5 ), виданого на підставі рішення виконкому від 11.01.2005 року № 4, за ОСОБА_3 визнано право приватної власності на 45/200 будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належить 55/100 частин на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_6 ), виданого на підставі рішення виконкому від 11.01.2005 року № 4. Крім того, в Державному реєстрі прав є відомості про об`єкт нерухомості - загальна площа 110,3 м2, житлова 70,0 м2, площа земельної ділянки 893 м2. Згідно довідки Прудянського старостинского округу Дергачівської міської ради Харківської області № 159 від 30.03.2021 року, присадибна земельна ділянка в АДРЕСА_1 належить: ОСОБА_2 446 м2, ОСОБА_3 223 м2, ОСОБА_4 224 м2. До 2013 року реєстрація права власності на майно проводилася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, права, зареєстровані до 1 січня 2013 року, залишаються дійсними. До 2013 року реєстрація права власності на квартири, житлові будинки, нежитлові приміщення та інше нерухоме майно, проводилася Бюро технічної інвентаризації (надалі - БТІ), із видачою про це документів (Витягів) або проставленням відповідних штампів (відміток) на самому документі. Така реєстрація проводилася БТІ в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (в якому реєструвалися виключно квартири, будинки, приміщення). Тобто якщо документи містять одну з наступних відміток: штамп БТІ або відмітку БТІ, чи є Витяг з реєстру БТІ, тоді документи вважаються належним чином оформлені, а право власності зареєстроване до 2013 року в старому Реєстрі прав власності на нерухоме майно і відповідно держава визнає право власності на таке майно. Відповідні відмітки на Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_4 ) та Свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_4 ) існують. Крім того, існують також Витяги про реєстрацію права власності на відповідне нерухоме майно, видані Слатинським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентарізатор» від 21.01.2005 року (серія СВА № 820269, серія СВА 820270). Таким чином, за життя кожному з батьків позивача належало по 45/200 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, на день смерті ОСОБА_3 їй належало право власності: 45/200 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Прудянської селищної ради 14.01.2005 року (серія НОМЕР_5 ); 45/200 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; прийнята спадщина після смерті її чоловіка та батька позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виходячи з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_3 , на час її смерті, як співвласниці належало: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», приміщення 1 в веранді «а», ганок «а3», льох «б», 1/2 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/2 частина літньої кухні «В», 1/2 частина колодязя «N», 1/2 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/100 частин будинку та надвірних будівель. 
Будинок, 1 А, 118,3 кв.м.; Веранда, а,26,9 кв.м.; Сіни, а1, 11,3 кв.м.; Ганок, а2, 2,4 кв.м.; ганок а3, 1,4 кв.м.; Газифікація, 1 А; Система місцевого водяного опалення, 1 А; Сарай, Б, 31,7 кв.м.; Льох , б, 8,3 кв.м.; Літня кухня, В, 11,9 кв.м.; Сарай, Г,8,1 кв.м.; Сарай, Д, 9,4 кв.м.; Зливна яма, Е, 2,0 кв.м.; Гараж, Ж, 24,8 кв.м.; Колодязь N; Огорожа, 1-4 N. Просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати за ним право власності.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже застосуванню підлягають правила ЦК України на час відкриття спадщини.
Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 4.12, 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
У Пленумі Верховного Суду України в п .23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено судам, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області 11.06.2021 року за № 999/02-31 винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно 45/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з недотриманням при поділі нерухомого майна вимог п. 1 та п. 4 статті 372 ЦК України.
Із спадкової справи № 26/2020 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , вбачається, що після її смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся лише ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері, якій на праві власності на час її смерті належала 45/100 частин будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . З урахуванням прийняття нею 45/200 частин будинку після смерті чоловіка ОСОБА_4 . 
Суд також вірно встановив, що позивач в межах передбаченого законом строку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.
Проте відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що Дергачівська міська рада, яка є належним відповідачем не залучена до участі в справі, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування після ОСОБА_3 слід відмовити через неналежний склад відповідачів у справі.
З таким висновком суду першої інстанції судова колегія не погоджується, виходячи з наступного.
Територіальна громада не є належним відповідачем у даній справі, оскільки спадщина була прийнята позивачем у порядку, передбаченому законом.
Даний спір виник саме у зв`язку із неможливістю отримати свідоцтво у нотаріуса, оскільки наявний спір з іншим учасником спільної часткової власності.
Це убачається зі змісту постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Колегія суддів вважає, що належним відповідачем у справі є саме ОСОБА_2 , як співвласник домоволодіння щодо якого як зазначено у постанові нотаріуса порушені вимоги п. 1 та п. 4 статті 372 ЦК України та на підставі чого ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на те, що позивач надав суду відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, видану через недотримання при поділі нерухомого майна вимог п. 1 та п. 4 статті 372 ЦК України, також позивач довів, що іншого способу захисту своїх прав, як звернутись до суду у нього немає. Судова колегія погоджується з тим, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає закону. 
Висновок суду про недоведеність позивачем наявності спору між ним та ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ці обставини не заперечував відповідач у судовому засіданні суду першої інстанції.
Встановивши, що після смерті ОСОБА_3 на час її смерті є один спадкоємець першої черги ОСОБА_1 , який і звернувся до нотаріуса, та частка позивача складає 45/100 частин, як спадкоємця після смерті матері ОСОБА_3 , якій належало 45/200 частин особисто та 45/200 частин після смерті чоловіка ОСОБА_4 , судова колегія приходить до висновку, що: позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на 45/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 110,3 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м. в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 , як співвласнику належать: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», приміщення 1 в веранді «а», ганок «а3», льох «б», 1/2 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/2 частина літньої кухні «В», 1/2 частина колодязя «N», 1/2 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/100 частин будинку та надвірних будівель.
Будинок, 1 А, 118,3 кв.м.; Веранда, а,26,9 кв.м.; Сіни, а1, 11,3 кв.м.; Ганок, а2, 2,4 кв.м.; ганок а3, 1,4 кв.м.; Газифікація, 1 А; Система місцевого водяного опалення, 1 А; Сарай, Б, 31,7 кв.м.; Льох , б, 8,3 кв.м.; Літня кухня, В, 11,9 кв.м.; Сарай, Г,8,1 кв.м.; Сарай, Д, 9,4 кв.м.; Зливна яма, Е, 2,0 кв.м.; Гараж, Ж, 24,8 кв.м.; Колодязь N; Огорожа, 1-4 N.
Зазначене підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 30,34).
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись вказаними нормами процесуального права, та враховуючи, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та наданим доказам, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за ним права власності на 45/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 110,3 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м. в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати, що ОСОБА_1 , як співвласнику належать: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», приміщення 1 в веранді «а», ганок «а3», льох «б», 1/2 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/2 частина літньої кухні «В», 1/2 частина колодязя «N», 1/2 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/100 частин будинку та надвірних будівель.
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове.
Позов  ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 45/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 110,3 кв.м., житловою площею 70,0 кв.м. в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати, що ОСОБА_1 , як співвласнику належать: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 в будинку «А-1», приміщення 1 в веранді «а», ганок «а3», льох «б», 1/2 частина сараїв «Б,Г,Д», 1/2 частина літньої кухні «В», 1/2 частина колодязя «N», 1/2 частина огорожі «N 1-2», що складає 45/100 частин будинку та надвірних будівель. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий:                                                        О.В. Маміна
Судді:                                                                Н.П. Пилипчук
                                                                       О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення складено 28.09.2023 року.