ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" червня 2023 р.           Справа№ 910/7423/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Гончарова С.А. 
          Яковлєва М.Л. 

при секретарі Токаревій А.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 20.06.2023
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙБІЛД" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 (суддя Балац С.В., повний текст рішення складено та підписано 21.11.2022) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ"
до     Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙБІЛД"
про     стягнення 3     468 181,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ» звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» про  стягнення 3  468  181,47 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором поставки від 26.03.2021 № 26/03, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 3  468  181,47 грн., з яких: 2  871  323,88 грн. - основна заборгованість, 89  207,68 грн. - 3 % річних та 507  649,91 грн. - інфляційні втрати.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ» основну заборгованість за договором поставки в сумі 2  871 323 грн 88 коп., 3 % річних в сумі 89 207 грн 68 коп., інфляційні втрати в сумі 507 649 грн 91 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 52 022 грн 72 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного:
- факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений (зокрема, підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків) та відповідачем не спростований;
- оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 89  207,68 грн. та інфляційних втрат в сумі 507  649,91 грн. є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022  у справі №910/7423/22 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень скаржника про те, що затримка оплати за договором відповідачем сталась з причин настання форс-мажорних обставин, а саме - з початком військової агресії проти України, а тому судом не досліджено п. 10 договору та відповідних форс-мажорних обставин. 
22.12.2022 безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тарасенко К.В., Мальченко А.О.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3886/22 від 26.12.2022, у зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
На час надходження апеляційної скарги матеріали справи №910/7423/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою від 26.12.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду міста Києва надіслати матеріали справи №910/7423/22 на адресу Північного апеляційного господарського суду.
16.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/7423/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 у справі №910/7423/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 07.02.2023 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.
Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 08.02.2023 від скаржника надійшов додаток заяви про усунення недоліків.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №910/7423/22 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 13.03.2023.
24.02.2023 до канцелярії суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, яку просив суд залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до заперечень позивача щодо несвоєчасної оплати за договором через збройну агресію проти України, оскільки затримка оплати товару сталась з 17.07.2021, а тому не пов`язана з тими обставинами, на які посилається відповідач.
24.02.2023 до Північного апеляційного господарського суду від представника   Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ» адвоката Гуртовник Ю.Е. надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2023 заяву представника   Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНКО ЕНТЕРПРАЙЗ» адвоката Гуртовник Ю.Е. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/909/23 від 13.03.2023, у зв`язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. та Мальченко А.О. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала  Є. Ю., судді: Яковлєв М. Л., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 прийнято до свого провадження колегією суддів у визначеному складі та призначено до розгляду на 25.04.2023.
Суддя Гончаров С.А. перебував у щорічній відпустці з 10.04.2023 по 05.05.2023, тому судове засідання, яке призначене на 25.04.2023 не відбулось.
Головуючий суддя Шаптала Є.Ю. перебував у щорічній відпустці з 01.05.2023 по 09.05.2023.
Суддя Яковлєв М.Л. перебував у щорічній відпустці з 01.05.2023 по 09.05.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 призначено в режимі відеоконференції на 20.06.2023.
У судове засідання 20.06.2023 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), надав свої пояснення, у яких заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 
Судом враховано, що у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
Згідно з ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Оскільки явка учасників апеляційного провадження в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими їм процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, суд апеляційної інстанції вбачає за можливе розглядати дану апеляційну скаргу за відсутності представника скаржника за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною першою  статті 270 Господарського процесуального кодексу України  у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір    поставки від 26.03.2021 № 26/03 (далі - Договір), відповідно до предмету якого позивач зобов`язується передавати (поставляти) у зумовлені строки шлак доменний відвальний, згідно ДСТУ Б.В.2.7-35-95; пісок, згідно ДСТУ Б.В.2.7-43-96; щебеневу продукцію, згідно ДСТУ Б.В.2.7-75-98 з маркою міцності на стиск не менше 1200, (далі - товар) у власність відповідача, а відповідач зобов`язується приймати товар і сплачувати його вартість (п. 1.1 Договору).
Пунктом 8.1 Договору визначено, що розрахунки за кожну партію товару здійснюються в безготівковому поряду наступним чином:
- 20 % від вартості погодженої партії товару протягом 10 (десяти) банківських днів після відповідного узгодження, згідно умов цього Договору;
- 80 % від вартості погодженої партії товару протягом 30 днів з моменту повного отримання відповідачем замовленої партії товару.
Між сторонами Договору складені специфікації до Договору, а саме: від 26.03.2021 № 1 та від 12.04.2021 № 2.
Статтею 193 Господарського кодексу України  встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених  ГК України.
Згідно зі статтями  11,  509 Цивільного кодексу України  договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Приписами ч. 2  ст. 712 Цивільного кодексу України  унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач прийняв товар за Договором на загальну суму 6  144  467,56 грн, що    підтверджується видатковими накладними, які підписані сторонами, скріплені відбитками їх печаток та наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме:
- від 30.03.2021 № 1813 на суму 71 684,40 грн.;
- від 01.04.2021 № 1814 на суму 38 130,00 грн.;
- від 03.04.2021 № 1815 на суму 38 130,00 грн.;
- від 06.04.2021 № 1840 на суму 99 138,00 грн.;
- від 07.04.2021 № 1977 на суму 128 421,84 грн.;
- від 08.04.2021 № 1978 на суму 262 639,44 грн.;
- від 09.04.2021 № 2076 на суму 263 249,52 грн.;
- від 10.04.2021 № 2077 на суму 233 965,68 грн.;
- від 11.04.2021 № 2078 на суму 170 822,40 грн.;
- від 12.04.2021 № 2079 на суму 249 217,68 грн.;
- від 12.04.2021 № 2085 на суму 24 897,00 грн.;
- від 13.04.2021 № 2083 на суму 241 286,64 грн.;
- від 14.04.2021 № 2084 на суму 277 586,40 грн.;
- від 15.04.2021 № 2284 на суму 182 718,96 грн.;
- від 16.04.2021 № 2285 на суму 132 082,32 грн.;
- від 17.04.2021 № 2086 на суму 209 257,44 грн.;
- від 18.04.2021 № 2087 на суму 152 825,04 грн.;
- від 19.04.2021 № 2288 на суму 169 297,20 грн.;
- від 20.04.2021 № 2578 на суму 206 512,08 грн.;
- від 21.04.2021 № 2579 на суму 309 310,56 грн.;
- від 22.04.2021 № 2580 на суму 226 339,68 грн.;
- від 23.04.2021 № 2581 на суму 303 209,76 грн.;
- від 24.04.2021 № 2582 на суму 276 366,24 грн.;
- від 25.04.2021 № 2583 на суму 285 517,44 грн.;
- від 26.04.2021 № 2584 на суму 318 766,80 грн.;
- від 27.04.2021 № 2902 на суму 368 488,32 грн.;
- від 28.04.2021 № 2903 на суму 178 448,40 грн.;
- від 29.04.2021 № 2904 на суму 132 997,44 грн.;
- від 30.04.2021 № 2905 на суму 176 008,08 грн.;
- від 30.04.2021 № 2906 на суму 24 574,80 грн.;
- від 07.05.2021 № 3297 на суму 15 252,00 грн.;
- від 07.05.2021 № 3301 на суму 102 790,00 грн.;
- від 13.05.2021 № 3298 на суму 61 008,00 грн.;
- від 19.05.2021 № 3622 на суму 76  260,00 грн.;
- від 20.05.2021 № 3623 на суму 15  252,00 грн.;
- від 22.05.2021 № 3624 на суму 7 626,00 грн.;
- від 24.05.2021 № 3625 на суму 53  382,00 грн.;
- від 09.06.2021 № 4601 на суму 30  504,00 грн.;
- від 15.06.2021 № 4602 на суму 15  252,00 грн.;
- від 16.06.2021 № 4603 на суму 7  626,00 грн.;
- від 17.06.2021 № 4802 на суму 7  626,00 грн.
Однак, оплата здійснена відповідачем частково в сумі 3  273  143,68 грн., що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 2  871 323,88 грн.
Суд наголошує, що вказані обставини сторонами не оспорюються.
Крім того, вказана сума заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, який підписаний сторонами Договору, скріплений відбитками їх печаток та наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії (а.с.69).
Приписом частини 1  статті 692 Цивільного кодексу України  встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Положеннями частиною 1  статті 530 Цивільного кодексу України  визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом перевірено, що матеріали справи не містять підтвердження факту сплати відповідачем на користь позивача заборгованості за Договором в сумі 2  871  323,88 грн.
У поданій апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що затримка оплати за договором відповідачем сталась з причин настання форс-мажорних обставин, а саме - з початком військової агресії проти України, а тому судом не досліджено п. 10 договору та відповідних форс-мажорних обставин. 
Судом досліджено матеріали справи та проаналізовано умови укладеного між сторонами договору, однак слід зазначити, що виходячи з умов договору (зокрема, п. 8.1.), видаткових накладних та акту звірки, обов`язок щодо оплати товару у відповідача виник задовго до початку тих обставин, на які посилається відповідач (вторгнення на територію України), а тому такі посилання щодо затримки оплати товару судом визнаються необґрунтованими та відхиляються.
Відтак, за правильним висновком суду факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак,    позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 2  871 323,88 грн.
  Щодо заявлених позивачем 3% річних в сумі та інфляційних втрат.
Частиною 2  статті 625 Цивільного кодексу України  встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, за висновком суду першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 89  207,68 грн та інфляційних втрат в сумі 507  649,91 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом правильними.
Заперечень щодо розрахунків 3% річних в сумі та інфляційних втрат апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення на підставі належних та допустимих доказів, а скаржником у поданій апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано. 
Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22.  
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, наведені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙБІЛД» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Крім того, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 дія оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22  була зупинена з огляду на приписи ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України та у зв`язку з прийняттям постанови за результатами його апеляційного перегляду, дія вказаного рішення підлягає поновленню.
Керуючись ст.ст. 129, 231, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СКАЙБІЛД"   - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі №910/7423/22 - залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Матеріали справи № 910/7423/22 повернути до господарського суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.
          Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2023.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                С.А. Гончаров

                                                                                М.Л. Яковлєв