Номер провадження: 22-ц/813/867/23
                22-ц/813/915/23 
Справа № 947/25567/19
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 19

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року та на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 рокув цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів внаслідок невиконання умов договору, -

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання умов договору, в якій позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь грошові кошти в сумі 1 751 580 гривень 00 копійок, в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалась на те, що 11.10.2018 року між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно умов якого сторони передбачали штраф у розмірі 10% від вартості предмету іпотеки, за кожний випадок порушення зобов`язань. З урахуванням того, що на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_1 дев`ять разів допустив порушення зобов`язань, вона просила суд стягнути на її користь штраф у розмірі 1 946 200 грн (т. 1, а.с.1-4)
28 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання умов договору. В позовній заяві ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошові кошти в сумі 942 869 гривень 70 копійок в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. В огрутнтування вимог ОСОБА_3 посилалася на те, що 11 жовтня 2018 року між нею та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123755800:02:006:0250. Згідно умов договору, сторонами було передбачено розстрочку платежів згідно графіку. В забезпечення виконання зобов`язань по договору, 17.12.2019 між сторонами також було укладено іпотечний договір, згідно умов якого було передбачено штраф у розмірі 10% від вартості Предмету іпотеки, за кожний випадок порушення зобов`язань. Позивачка вважає, що відповідачем ОСОБА_1 було допущено три порушення зобов`язань за вказаним іпотечним договором від 17.12.2019, внаслідок чого вона просила суд стягнути на її користь штраф у розмірі 942 869,70 грн (т. 1, а.с. 68-70).
21 січня 2020 року представник позивача надав до суду клопотання про об`єднання цієї цивільної справи № 947/25567/19, з цивільною справою № 947/31885/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в одне провадження, посилаючись на те, що позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин між тими самими сторонами, та їх спільний розгляд буде сприяти розгляду справи в розумні строки (т. 1, а.с. 65-67)
18 лютого 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси об`єднано цивільну справу за №947/25567/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, з цивільною справою №947/31885/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі присвоєно номер № 947/25567/19 (т. 1, а.с. 82-83).
22 грудня 2020 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., в сумі 973 100 (дев`ятсот сімдесят три тисячі сто) гривень 00 копійок. В решті вимог позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів від 18.10.2019 за вх. № 52572/19 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування судових витрат у виді сплаченого судового збору – 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів від 28.12.2019 за вх. № 66422/19 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2990 в сумі 628 579 (шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок. В решті вимог позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів від 28.12.2019 за вх. № 66422/19 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування судових витрат у виді сплаченого судового збору – 6285 (шість тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок (а.с.176-185).
26 січня 2021 року додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування витрат понесених на правничу допомогу – 14 587 (чотирнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 03 (три) копійки (т. 1, а.с. 209-214).
09 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Резуненко Денис Сергійович направив через Київський районний суд м. Одеси засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги, що договір добровільного страхування майна від 11.10.2018 був укладений на весь період дії іпотечних договорів, зазначає також, що додаткові угоди з цього приводу не укладались, а тому, на думку апелянта, доказів продовження дії договору страхування, крім сплати страхових платежів не може бути. Апелянт зазначає, що надавав наручно ОСОБА_3 договір страхування в день його укладання та докази сплати всіх страхових платежів, та вказує, що умовами іпотечного договору не передбачено порядок та спосіб фіксування передачі вказаних доказів та документів. На думку апелянта, в матеріалах справи немає доказів того, що ОСОБА_1 передав у користування предмет іпотеки третій особі без згоди ОСОБА_3 . Апелянт вказує на те, що факту надання ним предмета іпотеки у користування третій особі працівниками поліції не зафіксовано, пояснення поліцейським з цього приводу він не надавав та не був присутнім під час проведення перевірки працівниками поліції факту самовільного користування житловим приміщенням. Апелянт наголошує на тому, що не надавав третім особам у користування предмет іпотеки. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зобов`язання ОСОБА_1 за іпотечним договором від 11.10.2018 припинилось у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 11.10.2018. Апелянт мотивує зазначене тим, що згідно договору про повний розрахунок від 17.12.2019, сторони підтвердили повну оплату за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2018 та відсутність претензій одна до одної щодо виконання умов вказаного договору купівлі-продажу. Апелянт вважає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 не понесла та не могла понести жодних збитків за договорами від 11.10.2018 та від 17.12.2019, оскільки ОСОБА_1 було виконано свої зобов`язання щодо страхування предмета іпотеки. І тому, на думку апелянта, суд вправі зменшити розмір штрафу. Також, апелянт вказує, що Верховний Суд, розглядаючи подібну справу № 639/574/18 (постанова від 23.10.2019) щодо стягнення штрафу за неукладення договору страхування предмета іпотеки, застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшив розмір штрафу, стягнутого з іпотекодавця. Тому апелянт просив суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року і винести нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за позовом про стягнення грошових коштів від 18 жовтня 2019 року та за позовом про стягнення грошових коштів від 28 грудня 2019 року в повному обсязі та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати (а.с.218-224).
25 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на додаткове рішення Київського районного суду від 26 січня 2021 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, розмір компенсації витрат на правничу допомогу, яку визначив суд першої інстанції є значно завищеним та неспівмірним зі складністю справи, об`ємом позовної заяви, обсягом поданих документів та доказів. Апелянт звертає увагу на те, що у акті-передачі від 22.12.2020 зазначено, що правова допомога складалась, зокрема, із проведення робочих зустрічей. На думку апелянта є незрозумілим, яка правова допомога надавалась адвокатом в ході вказаних робочих зустрічей. Також, на думку апелянта, є незрозумілим чим відрізняється послуга «робочі зустрічі» від «узгодження правової позиції». Апелянт вважає, що роз`єднавши позовні вимоги ОСОБА_3 штучно створила умови для збільшення витрат на правову допомогу. На думку апелянта позовна заява ґрунтувалась виключно на невиконанні відповідачем умов іпотечного договору, а посилань на правові позиції Верховного Суду заява не містила. Апелянт звертає увагу, що в ході розгляду справи представником позивача не заявлялось письмових клопотань, крім клопотання про відкладення розгляду справи, а пояснення представника ґрунтувались на змісті самих позовних заяв. Апелянт вважає, що розмір витрат на правничу допомогу ОСОБА_3 , які підлягають стягненню з відповідача, слід зменшити до 1000 грн, так як на думку апелянта, ця сума є співмірною з обсягом робіт представника та зі складністю справи. Апелянт просить суд змінити додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси, зменшити розмір витрат ОСОБА_3 на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 з 14 587, 03 грн до 1000 грн (т. 1, а.с. 229-230).
Відзиви на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходив. 
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 11, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
В судовому засіданні представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу. Позивач в судове засідання не з`явилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з`явились, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивачки, що відповідачем: - не було укладено договір страхування; - що договір страхування був укладений не в день укладання договору іпотеки; - що відповідачем не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування не було продовжено або не було укладено новий договір страхування, є безпідставними оскільки спростовуються обставинами справи. 
Разом з тим, відповідачем в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 на виконання п. 3.5 іпотечного договору від 11.10.2018 було здійснено: надання позивачці страхового договору в день його укладання; надання позивачці доказів сплати страхового платежу; надання позивачці, як іпотекодержателю, докази з продовження строку дії договору, не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору; надання позивачці, як іпотекодержателю, докази сплати страхового платежу з продовження строку дії договору добровільного страхування. Тому суд дійшов висновку, що відповідачем були порушені чотири умови іпотечного договору від 11.10.2018. Крім того, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що у відповідності до п. 3.3 іпотечного договору від 11.10.2018 ОСОБА_3 , як іпотекодержатель, надала попередню письмову згоду ОСОБА_1 на передання предмету іпотеки в користування третім особам. Отже, відповідачем, також, допущено порушення п.3.3 іпотечного договору, що полягає в переданні предмета іпотеки у користування іншим особам без отримання попередньої письмової згоди іпотеко держателя.
Крім того, ОСОБА_1 в порушення п.3.5 іпотечного договору від 17.12.2019 року: не надав доказів ОСОБА_3 укладання договору страхування стосовно предмета іпотеки та не надав позивачці, як іпотеко держателю, доказів сплати страхового платежу.
Тому суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги.
Приймаючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги були задоволені частково, а тому вирішив стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Нормативно-правова база
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави.
Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За ч.ч. 1-2 ст. 545 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду
11 жовтня 2018 між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського округу, Носенком О.В., номер за реєстром 2245 (т. 1, а.с. 5-9).
Також 11.10.2018 між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі продажу 1/2 земельної ділянки. площею 0,10 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123755800:02:006:0250, посвідчений нотаріально, номер за реєстром 2246 (т. 1, а.с. 10-15).
З метою забезпечення виконання вказаних договорів купівлі-продажу, 11.10.2018 між сторонами було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. Згідно з п.2.1 іпотечного договору, за згодою сторін предмет іпотеки – житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 320,1 кв.м., житловою площею 97,6 кв.м. оцінено в 1 946 200 грн (т. 1, а.с. 16-23).
Відповідно до п. 3.3 Іпотечного договору, сторонами передбачено, що іпотекодавець має право виключно за попередньою письмовою згодою іпотекодержателя: - здійснювати перепланування Предмета іпотеки, проводити будь-які будівельні роботи; - передавати Предмет Іпотеки у наступну іпотеку; - будь-яким способом відчужувати Предмет іпотеки (продавати, дарувати, міняти тощо); - надавати третім особам право користування, розпорядження, володіння Предметом іпотеки;- передавати Предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування чи обтяжувати Предмет іпотеки іншим чином.
Також відповідно до п.3.5 Іпотечного договору, Сторони передбачили, що в день укладення цього Договору Іпотекодавець зобов`язаний застрахувати Предмет іпотеки на узгоджену п. 2.1. цього Договору вартість та надати Іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу. Страхування здійснюється протягом всього строку дії цього Договору в одній з узгоджених Іпотекодержателем страхових компаній та від страхових ризиків, узгоджених з Іпотекодержателем. Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування Іпотекодавець зобов`язаний продовжити строк його дії або укласти новий договір страхування та надати Іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу протягом всього строку дії цього Договору.
Пунктом 5.2 Іпотечного Договору Сторони передбачили, що у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, за виключенням зобов`язань, передбачених п. 3.1.1. цього Договору, Іпотекодержатель має право нарахувати, а Іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості Предмету іпотеки, зазначеної в п. 2.1. цього Договору за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених цим Договором».
11.10.2018 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування майна серії 212/01 №044/000/180000054-1, за умовами якого здійснено страхування об`єкту нерухомого майна – житлового будинку, загальною площею 320,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер 5123755800:02:006:0250, за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки за договором від 11.10.2018, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.М., зареєстрований в реєстрі за №2253.
В п. 10 цього договору сторонами обумовлено його строк дії, продовження та розмір страхових платежів: - страховий платіж за період з 12.10.2018 по 11.10.2019 у розмірі 6600,00 грн, підлягає сплаті в строк до 12.10.2018; - страховий платіж за період з 12.10.2019 по 11.10.2020 у розмірі 6600,00 грн, підлягає сплаті в строк до 12.10.2019; - страховий платіж за період з 12.10.2020 по 11.10.2021 у розмірі 6600,00 грн, підлягає сплаті в строк до 12.10.2021 (т. 1, а.с. 138).
Відповідно до довідки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 12.08.2020 року за №1112/08-20, станом на момент надання довідки підтверджено, що Договір добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 є чинним (т. 1, а.с. 139).
Крім того, відповідно до довідки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 25.09.2020 за № 1135/09-20 ОСОБА_1 було сплачено такі страхові платежі: 11.10.2018 – 6600 грн, 07.10.2019 – 6600 грн, 14.09.2020 – 6600 грн ( т. 1, а.с. 168).
За обставинами даної справи, докази на підтвердження надання ОСОБА_1 . Іпотекодержателю ( ОСОБА_3 ) договору страхування та сплати страхового платежу в матеріалах справи відсутні, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення відповідачем умов іпотечного договору.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в п. 3.5 Іпотечного договору сторони встановили обов`язок іпотекодавця застрахувати предмет іпотеки. Відповідно до буквального тлумачення умов договору, обов`язок застрахувати предмет іпотеки включає в себе декілька умов, зокрема, укласти договір страхування, надати іпотекодержателю докази на підтвердження укладення договору страхування та докази сплати страхового платежу. Порушення хоча б однієї з вказаних умов означає порушення обов`язку, встановленого п. 3.5 договору, за що наступає відповідальність, передбачена п. 5.2 договору - у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором Іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % від вартості Предмету іпотеки. Тобто, відповідальність наступає за порушення саме зобов`язання встановленого відповідним пунктом договору в цілому, а не за кожний елемент юридичного складу, який включений в відповідний пункт договору, оскільки вони виникають з однією юридичної підстави. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов помилкового висновку щодо суми штрафу за порушення зобов`язання відповідача, встановленого п. 3.5. Іпотечного договору, в зв`язку з чим апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює рішення суду першої інстанції у відповідній частині.
Як вбачається з матеріалів справи 03.08.2019 Овідіопольським ВП ГУНП України в Одеській області було зареєстровано звернення ОСОБА_3 до ЖЕО №12913, що підтверджується листом Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області за №48/115аз від 26.12.2019 та наданими до нього копіями матеріалів зареєстрованих за зверненням позивача.
Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового СРПП №4 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Гриценко В.В. 03.08.2019 о 21:04 год надійшло повідомлення ОСОБА_3 зі служби 102 про те, що 03.08.2019 о 21:03 год за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку знаходяться підозрілі особи. Відповідно до письмових пояснень отриманих 03.08.2019 від громадянки ОСОБА_4 , під час виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідком вказаного виклику, вбачається, що ОСОБА_4 підтвердила, що мешкає у вказаному будинку АДРЕСА_1 , зі згоди ОСОБА_1 , разом зі своїм сином (т. 1, а.с. 57-63).
Вказані обставини свідчать про те, що іпотекодавець передав предмет іпотеки в користування третіх осіб без згоди іпотекодержателя, внаслідок чого порушив зобов`язання, передбачене п. 3.3 Іпотечного договору. 
Отже, враховуючи вище наведене, оскільки іпотекодавцем було порушено два зобов`язання за п. 3.3 та п. 3.5 Іпотечного договору, він зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості іпотеки за кожний випадок окремо. Вартість предмета іпотеки оцінена в 1 946 200 грн. 10% від вказаної суми складає 194 620 грн. Відповідно за два порушених зобов`язання підлягає сплаті штраф в сумі 389 240 грн.
Крім того, в матеріалах справи наявний договір про повний розрахунок, підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_1 17.12.2019, який був нотаріально посвідчений та зареєстрований за № 2992. Відповідно до вказаного договору сторони підтвердили відсутність будь-яких претензій одна до одної щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2018, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. 11.10.2018, номер за реєстром 2245 (договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку) (т. 1, а.с. 222).
В подальшому, 17.12.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2990 в забезпечення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5123755800:02:006:0250 від 11.10.2018 (т. 1, а.с. 72-78).
Згідно з п.2.1 іпотечного договору, за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 3 142 899 грн. Пунктом 3.5 іпотечного договору передбачено, що в день укладення цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на узгоджену п. 2.1. цього договору вартість та надати іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу.
Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що сторони передбачили, що у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, за виключенням зобов`язань, передбачених п. 3.1.1. цього договору, іпотекодержатель має право нарахувати, а іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п. 2.1. цього договору за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених цим договором.
З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2019 між ПрАТ «Одеська регіональна страхова компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір страхування майна, яке є предметом іпотеки № ЗИМ/19-117, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, яка знаходиться в Одеській область, Овідіопольський район, с. Лиманка. Вигодонабувач за договором – ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 140-143).
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання ОСОБА_1 . Іпотекодержателю ( ОСОБА_3 ) договору страхування та сплати страхового платежу. Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення відповідачем умов іпотечного договору.
Разом з тим, апеляційний суд повторно зауважує, що виходячи з буквального тлумачення умов договору, обов`язок застрахувати предмет іпотеки включає в себе декілька умов, зокрема, укласти договір страхування, надати іпотекодержателю докази на підтвердження укладення договору страхування та докази сплати страхового платежу. Порушення хоча б однієї з вказаних умов означає порушення обов`язку, встановленого п. 3.5 договору, за що наступає відповідальність, передбачена п. 5.2 договору - штраф у розмірі 10 % від вартості Предмету іпотеки. Тобто, відповідальність наступає за порушення саме зобов`язання в цілому, встановленого договором, а не окремо за кожну з умов виконання цього зобов`язання. 
Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов помилкового висновку щодо суми штрафу за порушення іпотечного договору, предметом іпотеки за яким виступає земельна ділянка. З огляду на це апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу у відповідній частині та змінює рішення суду першої інстанції.
Отже, за іпотечним договором від 17.12.2019 іпотекодавець порушив одне зобов`язання за п. 3.5 Іпотечного договору, а тому він зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) в сумі 314 289,9 грн.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Як роз`яснила ВП ВС в своїй постанові від 18.03.2020 в справі № 902/417/18 для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків (1), та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (2). Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них (постанова КЦС ВС від 04 квітня 2018 року у справі №367/7401/14).
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
На підставі частини третьої статті 551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова КЦС ВС від 10.05.2023 в справі № 501/2862/15-ц).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Враховуючи обставини даної справи, оскільки відповідач виконав зобов`язання за договором купівлі-продажу частки житлового будинку, що підтверджується нотаріально посвідченим договором, укладеним між сторонами 17.12.2019, зважаючи на те, що доказів існування збитків за порушення умов іпотечних договорів позивач до суду не надав (пошкодження майна тощо) апеляційний суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшує розмір штрафу за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року до 30 000 грн та за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року до 5000 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За ч. 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги були заявлені в цілому на суму 2 694 449,7 грн та задоволені частково на суму 35 000 грн, що складає 1,29% від суми заявлених вимог. 
Ставка судового збору за подання до суду позову майнового характеру складає 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. В даній справі 1% від ціни позову складає 26 944,5 грн. Відповідно судовий збір підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 347,5 грн. 
Так само щодо витрат на правничу допомогу. Позивач просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 24 995 грн. Як було вище зазначено, позовні вимоги були задоволені частково, що складає 1,29% від суми заявлених вимог. Отже, витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в сумі 322,43 грн.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року та на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року– задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року – змінити.
Викласти резолютивну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року в наступній редакції: 
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. в сумі 30 000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2990 в сумі 5000 грн.
В іншій частині позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір за подання позову в сумі 347,5 грн.
Викласти мотивувальну частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2020 року в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішеннязалишити без змін.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 січня 2021 року – змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на правничу допомогу в сумі 322,43 грн.
В іншій частині додаткове рішеннязалишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк

                                                       
                                                               М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік 
Повний текст постанови складений 12 вересня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк