Ухвала
07 серпня 2023 року
місто Київ
справа № 295/11190/21
провадження № 61-10240ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. Касаційна скарга надійшла до суду 24 січня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2023 року (провадження 
№ 61-1200ск23) касаційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору.
Ухвалою Верховного 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявниці на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки судовий збір за подання касаційної скарги не сплачено.
07 червня 2023 року ОСОБА_1  із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Згідно зі статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Оскільки постанова Житомирського апеляційного суду ухвалена 28 вересня 2022 року, то останнім днем тридцяти денного строку для подання касаційної скарги є 28 жовтня 2022 року.
Вперше касаційна скарга подана засобами поштового зв`язку 29 жовтня 2022 року, отже, з пропуском строку 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.
Суд виходить з того, що підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строку касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод для своєчасного звернення заявника з такою скаргою.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, обґрунтоване тим, що копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції від 28 вересня 2023 року вона не отримувала, оскільки на момент розгляду справи перебувала у Федеративній Республіці Німеччина як біженка, тому із судовим рішенням ознайомилася на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, після його оприлюднення 03 жовтня 2022 року.
Проте наведені підстави поновлення процесуального строку не підтверджені письмовими доказами, а ознайомлення з оскаржуваним судовим рішенням на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень не є безумовною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки неможливо перевірити дійсну обізнаність заявниці з оскаржуваним судовим рішенням з 03 жовтня 2023 року та неотримання зазначеного судового рішення у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку раніше.
Верховний Суд звертає увагу, що оприлюднення судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень не свідчить, що таке рішення не могло бути складено у паперовому вигляді раніше та надіслано учасникам справи.
А отже, посилання про ознайомлення учасника справи з оскаржуваним судовим рішенням у Єдиному державному реєстрі судових рішень може бути оцінене у сукупності з іншими фактичними обставинами підтвердженими доказами.
У зазначеному випадку принципове значення має повідомлення заявницею суд апеляційної інстанції, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), інші засоби комунікації.
За наведених обставин ОСОБА_1 має надати докази на підтвердження, що вона на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції фактично проживала за кордоном як біженка (з перекладом, якщо такі документи викладено іноземною мовою), повідомила суд апеляційної інстанції про зміну свого місця проживання, а також, що Житомирський апеляційний суд відповідно до статті 272 ЦПК України не направив заявниці на зазначену адресу копію оскаржуваного судового рішення.
Верховний Суд звертає увагу, що до відкриття касаційного провадження Суд не має у своєму розпорядженні матеріалів справи за для перевірки доводів учасника справи про обставини надіслання та вручення судового рішення та належне виконання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України.
Верховний Суд також звертає увагу на тривалий пропуск строку на повторне подання касаційної скарги.
У повторно поданій касаційній скарзі заявниця зазначає, що ухвала Верховного Суду від 16 лютого 2023 року оприлюднена Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 лютого 2023 року, водночас, проживаючи за межами України їй необхідний був час для сплати судового збору та повторного подання касаційної скарги.
Наведене свідчить, що з 17 лютого 2023 року заявниця була обізнана про повернення її касаційної скарги, водночас повторно із касаційною скаргою до Верховного Суду заявниця звернулася лише 07 червня 2023 року, тобто із тривалим (майже через чотири місяці) пропуском строку.
Проте наведені ОСОБА_1 підстави поновлення процесуального строку на повторне подання касаційної скарги належно не обґрунтовано.
Верховний Суд зазначає, що сам факт проживання учасника справи за межами Укераїни, у цьому випадку, з урахуванням комунікації заявниці із державним ресурсом - Єдиним державним реєстром судових рішень, не обґрунтовує поважність тривалого пропуску строку на подання касаційної скарги без наведення інших об`єктивних обставин підтверджених доказами.
Тобто, після повернення касаційної скарги на підставі ухвали Верховного Суду від 16 лютого 2023 року, ОСОБА_1 не продемонструвала належної процесуальної поведінки щодо прискорення процедури оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, заявниця, у разі певних труднощів щодо комунікації у межах розумних строків із судом, не позбавлена права відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України делегувати представлення своїх інтересів у суді іншій особі (представнику).
Суд звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» (Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії)).
Саме на заявницю покладено обов`язок доведення наявності у неї об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судових рішень.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.
За наведених обставин заявниці необхідно навести належні обґрунтування, підтвердженні доказами пропуск нею строку на подання касаційної скарги у межах тридцятиденного строку з дня ухвалення рішення суду апеляційної інстанції або отримання такого рішення, а також пропуск тривалого строку після повернення касаційної скарги на підставі ухвали Верховного Суду від 16 лютого 2023 року.
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо підтвердження підстав для поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення або якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, - у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            В. В. Яремко