ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року	Львів	Справа № 460/2843/22 пров. № А/857/8066/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року (ухвалене у м. Рівне, за правилами  спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Дудар О.М., дата складання повного тексту рішення – 06 квітня 2023 року) у справі № 460/2843/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, суд- 
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:
визнати протиправною відмову відповідача щодо не призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 
зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17.07.2021. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо незарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком N2 періоду роботи з 01.01.1992 по 26.03.2002 на Рівненському заводі тракторних агрегатів на посаді контролера по металопокриттю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком N2 період роботи з 01.01.1992 по 26.03.2002 на Рівненському заводі тракторних агрегатів на посаді контролера по металопокриттю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 17.07.2021, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати із сплати судового збору у сумі 992,40грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає, що судом при прийнятті рішення порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги  вказує, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 26.03.2003 (який, на думку позивача, слід зарахувати до стажу, що дає право пенсію на пільгових умовах) не підтверджено атестацією робочих місць. Крім того, посада контролер по металопокриттю не відповідає посаді, передбаченій Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 336, - контролер робіт на металопокриттях, зайнятий післяопераційним контролем безпосередньо біля гальванічних ванн.
Позивач подав відзив  на апеляційну скаргу позивача, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Про розгляд апеляційної  скарги позивач повідомлена засобами поштового зв`язку, про що матеріали справи містять відповідні докази. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено право позивача на зарахування періоду роботи з 01.01.1992 по 26.03.2003 до пільгового стажу за Списком №2.
При цьому, суд вказав, що повноважним органом для обрахунку та призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого й належить розгляд документів. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії за умови, що таких дій не вчинив відповідач.
Таким чином, суд вважав, що вимога про зобов`язання призначити пенсію позивачу за встановлених обставин є передчасною.
За таких обставин, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV із врахуванням висновків суду щодо зарахування до страхового стажу описаних періодів роботи позивача та прийняти відповідно рішення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 працювала на Рівненському заводі тракторних агрегатів у період з 29.07.1984 по 26.03.2003 на посадах: з 25.07.1984 контролер станочних та слюсарних робіт БТК ц.№7 ВТК 4 розряду; з 01.06.1988 по 26.03.2003 контролер по металопокриттю 3 розряду (з 25.11.1989 4 розряду) БТК ц.№7 ВТК.
Згідно з наказами Рівненського заводу тракторних агрегатів від 22.03.1993 №308-к та від 23.02.1995 №146-к, ОСОБА_2 перебувала у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку відповідно з 14.04.1993 по 22.01.1996 та з 21.11.1994 по 22.09.1997.
Ці обставини підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , архівною довідкою Комунальної установи "Трудовий архів територіальних громад Рівненського району" від 17.08.2021 №1499/04-02, особовою карткою форми Т-2, актом позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 29.09.2021 №1441.
Також встановлено, що 17.07.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
У зв`язку з цим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області наказом від 22.09.2021 №983 було призначено позапланову перевірку щодо достовірності довідки про стаж, наданої для призначення (перерахунку) пенсії від 17.08.2021 №1499/04-02 та довідки від 17.08.2021 №1498/04-02 про кількість фактично відпрацьованих годин (днів), виданій ОСОБА_2 за період роботи на Рівненському заводі тракторних агрегатів з 29.07.1984 по 26.03.2003, за наслідками якої складено акт від 29.09.2021 №1441 (а.с.33).
Надалі, позивач звернулася до відповідача із заявою від 26.10.2021 (вх.№9611/8 від 26.10.2021) про підтвердження стажу роботи (а.с.45).
Листом від 12.11.2021 №1700-0304-8/47400 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивачку про те, що Комісія з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, яка діє згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 12.11.2020 №21-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2021 за №34/35656, винесла 11.11.2021 (протокол №16) рішення про підтвердження періоду пільгової роботи за Списком №2 з 01.06.1988 по 31.12.1991 календарно (а.с.7).
Листом від 08.12.2021 №1700-0304-8/47400 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило ОСОБА_3 на її звернення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 про те, що листом від 12.11.2021 №1700-0304-8/47400 було повідомлено позивача про рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.11.2021 №16 та роз`яснено порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.а.с.9-10).
Вважаючи, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон № 1058-IV.
Частиною 1 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 № 58 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а уточнюючі довідки про період та характер роботи, що дають право на пільгову пенсію, вимагаються у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993  (зі змінами та доповненнями) (далі            - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За змістом пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом вище, ОСОБА_2 працювала на Рівненському заводі тракторних агрегатів у період з 29.07.1984 по 26.03.2003 на посадах: з 25.07.1984 контролер станочних та слюсарних робіт БТК ц.№7 ВТК 4 розряду; з 01.06.1988 по 26.03.2003 контролер по металопокриттю 3 розряду (з 25.11.1989 4 розряду) БТК ц.№7 ВТК.
Згідно з наказами Рівненського заводу тракторних агрегатів від 22.03.1993 №308-к та від 23.02.1995 №146-к, ОСОБА_2 перебувала у відпустках по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку відповідно з 14.04.1993 по 22.01.1996 та з 21.11.1994 по 22.09.1997.
Ці обставини підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , архівною довідкою Комунальної установи "Трудовий архів територіальних громад Рівненського району" від 17.08.2021 №1499/04-02, особовою карткою форми Т-2, актом позапланової перевірки достовірності документів про стаж роботи для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 29.09.2021 №1441.
Колегія суддів звертає увагу на те, що питання достовірності наведених у трудовій книжці даних не є спірним у даній справі.
Так, відповідач вказує, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 26.03.2003 не підтверджено атестацією робочих місць. З цього приводу колегія суддів вказує на наступне.
Велика Палата Верховного Суду при ухваленні постанови від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19) встановила наступне.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Так, згідно з статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У разі, якщо не проведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.
Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII "Про охорону праці" працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.
Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник".
За таких обставин з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі №21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах №21-51а15, та №21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі №21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі №21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі №21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі №21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, висновок органу Пенсійного фонду про незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.01.1992 по 26.03.2003 за професією контролер по металопокриттю у зв`язку з непроведенням/невчасним проведенням її роботодавцем атестації робочого місця є помилковим.
Щодо доводів апелянта про те, що посада контролер по металопокриттю не відповідає посаді, передбаченій Списком №2, - контролер робіт на металопокриттях, зайнятий післяопераційним контролем безпосередньо біля гальванічних ванн, то колегія суддів вказує на наступне.
Так, розділом XIV "Оброблення металу" Списку №2 передбачені професії контролера у ливарному виробництві, зайнятого на ділянках плавлення, заливання (розливання) металу, вибиванням та обрубуванням литва; контролера з термооброблення, зайнятого на гарячих ділянках робіт та контролера робіт на металопокриттях, зайнятого післяопераційним контролем безпосередньо біля гальванічних ванн (підрозділ 1 "Ливарне виробництво", підрозділ 4 "Термічне оброблення", підрозділ 5 "Покриття металів гальванічним способом").
Як встановлено судом, позивач працювала на Рівненському заводі тракторних агрегатів у період з 01.06.1988 по 26.03.2003 контролером по металопокриттю.
При цьому, з наказу Рівненського заводу тракторних агрегатів від 03.06.1988 №706-к вбачається, що позивач з 01.06.1988 переведена на постійну роботу на посаду контролера по металопокриттю, умови праці шкідливі (а.с.14).
Наказом Рівненського заводу тракторних агрегатів від 27.11.1989 №1359-к наказано у зв`язку з виконанням робіт по 4 розряду, проводити оплату праці по 4П розряду (0,707 крб/год з врахуванням 4% за шкідливі умови праці) з 25.11.89 контролерам ВТК з термооброблення, зокрема, ОСОБА_4 (позивачу) (а.с.13).
Колегія суддів звертає увагу, що назви професії контролера у ливарному виробництві, зайнятого на ділянках плавлення, заливання (розливання) металу, вибиванням та обрубуванням литва, контролера з термооброблення, зайнятого на гарячих ділянках робіт та контролера робіт на металопокриттях, зайнятого післяопераційним контролем безпосередньо біля гальванічних ванн, передбачені Списком №2, які були чинними у відповідні періоди часу, та назви професій, зазначені у трудовій книжці, наказах підприємств, довідках, можуть відрізнятися від назв, передбачених законодавчими актами України, при цьому суть виконуваної роботи не змінюється.
Крім того, як вірно враховано судом першої інстанції, у період з 01.06.1988 по 26.03.2003 позивач не змінювала посади, працюючи контролером по металопокриттю, а відповідач самостійно рішенням комісії від 11.11.2021 №16 підтвердив їй період пільгової роботи за Списком №2 з 01.06.1988 по 31.12.1991.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач досліджуючи питання призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, діяв не на підставах та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №  460/2843/22 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос