справа №991/6622/23
провадження №1-кс/991/6639/23

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
«27» липня 2023 року                                                                 м. Київ
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва, підтримання публічного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №22021000000000065 від 04 березня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №22021000000000065 від 04 березня 2021 року.
Прокурор ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до його початку подав заяву про залишення клопотання про арешт майна без розгляду у зв`язку з тим, що підстави для утримання вилученого майно відпали. 
Повідомлені належним чином власник майна та його представник в судове засідання також не з`явилися.
Оскільки відповідно до ст. 172 КПК України, неприбуття осіб у судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна не перешкоджає такому розгляду, слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву прокурора про залишення без розгляду поданого ним клопотання за відсутності учасників.
Розглянувши заяву прокурора, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Чинні норми КПК України не передбачають ухвалення слідчим суддею за результатами розгляду клопотання про арешт майна такого процесуального рішення, як залишення його без розгляду. Водночас, відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.
Зі змісту ч. 1 ст. 26 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає у вільному використанні сторонами кримінального провадження своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України. 
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Враховуючи те, що прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій фактично відмовився від реалізації та використання свого права на підтримання поданого клопотання та розгляду слідчим суддею питань, порушених у ньому, слідчий суддя приходить до висновку, що заява прокурора підлягає задоволенню, а клопотання про арешт майна - залишенню без розгляду.
За відсутності потреби для утримання вилученого майна, слідчий суддя вказує на необхідність повернення його власнику в найкоротший термін без жодних зволікань.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 26, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора – залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                Я. ШКОДІН