ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2023 року                                                                              Справа № 902/1363/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Коломис В.В. 

секретар судового засідання Берун О.О. 

учасники провадження у справі у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 19.04.23р. суддею Маслієм І.В.  у м.Вінниці, повний текст складено  01.05.23р.  у справі № 902/1363/22 
за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" 
до відповідача  Дочірньго підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" 
про стягнення 54781,06 грн. та розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення  Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22.
1.2. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 22.05.2023) закрито провадження у частині стягнення 25698,33 грн. основного боргу. Частково задоволено позов Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" до Дочірнього підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" про стягнення 54781,06 грн та про розірвання договору. 
1.3. Стягнуто з відповідача на користь позивача 4172,92 грн - заборгованості за надані послуги, 451,75 грн. - 3% річних, 3106,44 грн. - інфляційних втрат та 3995,00 грн – витрат на сплату судового збору.   У частині стягнення 10 080,73 грн – заборгованості за надані послуги, 10 070,10 грн – пені, 152,45 грн - 3% річних  та 1048,34 грн – інфляційних втрат відмовлено.
1.4. Розірвано договір на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами №27-18-1270 від 31.10.2017 укладений між Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" та Дочірнім підприємством "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор". 
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Згідно п. 2.1. та п. 2.2. Договору №27-18-1270 від 31.10.2017 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами. Виконавець (позивач) зобов`язаний, зокрема, до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним, готувати Акт приймання-передачі наданих послуг за формою, що наведена у Додатку 2, та передавати його на підпис Замовнику (відповідач). Замовник зобов`язаний, зокрема, до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати Акт, наданий Виконавцем, та повернути примірник Виконавця за зворотною адресою. А у разі наявності претензій до інформації, викладеної в Акті - надавати мотивовану відмову від підписання Акту із зазначенням виявлених недоліків. Якщо Акт, наданий Замовнику, не повернутий Виконавцю або не надано мотивовану відмову від підписання Акту із зазначенням виявлених недоліків до 10 числа місяця, наступного за звітним. Акт вважається погодженим та підписаним Замовником.
2.2. З наявних в матеріалах справі Актів за період з жовтня 2019 по жовтень 2021, при цьому Акти з жовтня 2019 по жовтень 2020 обопільно підписані сторонами та скріплені печатками сторін, Акти з листопада 2020 по жовтень 2021 підписані лише зі сторони позивача (Виконавця). Загальна сума наданих послуг за зазначеними Актами становить 15 646,26 грн 
2.3. За період з 23.10.2019 по 20.08.2021 відповідач здійснив на користь позивача оплату наданих послуг з приймання платежів на загальну суму 11 473,34 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями. Позивач за період з жовтня 2019 по жовтень 2021 надав відповідачу послуги на загальну суму 15 646,26 грн, а останній здійснив оплату за отримані послуги в сумі 11 473,34 грн, таким чином станом на день прийняття рішення заборгованість відповідача перед позивачем  за надані послуги становить 4 172,92 грн, крім того, дана заборгованість частково визнана відповідачем в акті звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 по грудень 2021. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази наявності заборгованості відповідача за надані послуги за період дії договору до січня 2019 року.  Відповідно вимога про стягнення з відповідача 14 253,65 грн – за надані послуги з формування та передачі інформації за прийнятими платежами підлягає задоволенню частково в розмірі 4 172,92 грн, як доведена належними та допустимими доказами та частково визнана відповідачем.
2.4. Щодо вимоги про стягнення з відповідача 25 698,33 грн – безпідставно перерахованих коштів судом встановлено, що відповідач повністю повернув позивачу помилково перераховані кошти в день відкриття провадження у справі. 
2.5. Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за Договором та не повернення, на вимогу, безпідставно перерахованих коштів позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції за період прострочення з 09.06.2022 по 08.12.2022 в загальному розмірі 14 829,08 грн. Заявлені позовні вимоги - пеня 6 477,39 грн, є безпідставною; так,  право вимоги повернення безпідставно перерахованих коштів не є правовим наслідком неналежного виконання відповідачем Договору від 31.10.2017 і не може вважатись грошовим зобов`язанням саме на умовах договору, тому до даного зобов`язання не можуть застосовуватись умови щодо відповідальності за порушення строків оплати наданих послуг визначені в пункті  4.2. Договору, а саме нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. 
2.6. Зобов`язання відповідача щодо безпідставно перерахованих коштів набуло статусу грошового зобов`язання після спливу 7 днів з моменту пред`явлення вимоги позивача відповідно до ст. 530 ЦК України, нарахування на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції та 3% річних на суму безпідставно перерахованих коштів є правомірним, Вимоги про стягнення 3% річних 388,64 грн та інфляційних втрат 2  672,48 грн - за користування безпідставно перерахованими коштами, за період прострочення з 09.06.2022 по 08.12.2022 (визначений позивачем) заявлені згідно вимог чинного законодавства та є правомірними.
2.7. Заявлені позивачем 215,56 грн - 3% річних та 1482,30 грн - інфляційні втрати– за прострочення оплати за надані послуги, нараховані позивачем за період з 09.06.2022 по 08.12.2022 на суму заборгованості 14 253,65 грн., однак як зазначалось вище, матеріали справи підтверджують заборгованість лише в розмірі 4 172,92 грн, тому розрахунок 3% річних та інфляційних втрат має бути здійснений на суму підтвердженої заборгованості. 
2.8. Щодо заявленої позивачем пені 3 592,71 грн - за прострочення оплати за надані послуги судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів з яких вбачається дата підписання сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг за звітній місяць, а частина даних Актів взагалі не підписана відповідачем, датою виникнення обов`язку оплатити є наступний день після 20 числа місяця наступного за звітним по кожному Акту окремо, таким днем за Актами є 21 число починаючи з листопада 2019 по листопад 2021. Відповідач звернувся до суду 22.12.2022р. (згідно дати оформлення конверту відправлення позовної заяви до суду), тобто розрахунок пені навіть за останнім Актом за жовтень 2021 року здійснено за межами позовної давності. Позивачем не наведено суду поважності причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи господарський суд таких причин не встановив. У задоволенні позову в частині стягнення 3  592,71 грн – пені за прострочення оплати за надані послуги відмовлено, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
2.9. Позовна вимога про розірвання Договору №27-18-1270 від 31.10.2017 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами підлягає також задоволенню на підставі вище викладених норм законодавства. З матеріалів справи слідує, що на виконання умов укладеного договору надання послуг позивачем надавались відповідачу послуги, разом з тим відповідачем сплачувались дані послуги не в повному обсязі та не в строки передбачені договором що підтверджується наявною заборгованістю, яка на момент звернення позивача з позовом до суду та на час прийняття рішення у даній справі непогашена. Судом встановлено, що у визначений строк, відповідачем не було сплачено надані позивачем послуги і при цьому зазначений факт є тривалим у часі. Вказані обставини, на думку суду, є нічим іншим як істотним порушенням відповідачем умов укладеного з позивачем договору, що стало підставою для звернення із позовом до суду про дострокове розірвання вказаного договору.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги .
3.1. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" із апеляційною скаргою, в якій  просить (з урахуванням заяви від 14.06.2023 про усунення недоліків апеляційної скарги та уточнення прохальної частини апеляційної скарги від 06.07.2023) скасувати  рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22 в частинні оскарження та ухвалити нове у відповідній частині а саме: стягнути з  Дочірнього підприємства «Монтажник» Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Валінор» на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" заборгованість у розмірі 21 351,62 гривень з яких: 10 080,73 грн. - заборгованість за надані послуги, 10 070, 10 грн. пені, 1048,34 грн. - інфляційні втрати, 152,45грн. - 3% річних. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат згідно норм ГПК України (при пред`явлені позову до суду 1-ї інстанції та при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції).
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права,  підлягає скасуванню частково, з ухваленням нового  рішення у відповідній частині. Позивач не погоджується з  висновками суду про те, що матеріали справи підтверджують заборгованість лише в розмірі 4 172,92 грн, оскільки надавав у підтвердження заявлених позовних вимог (додаток під №31 до позовної заяви) в розмірі 14 252,04 грн. картку рахунку.36.1.5.20 у якій відображено фінансові операції за період з 01.01.2019 по 31.08.2020 з формування та передачі електронних реєстрів приймання платежів від населення на користь відповідача. Крім того, у картці рахунку відображені суми проведених фінансових операцій, які співпадають з актом взаємних розрахунків по стану за період з жовтня 2019р. по грудень 2021р. підписаного, як позивачем так і відповідачем. Який відповідно після проведених взаємозвірок був наданий суду. Наданий доказ обґрунтовує заявлені позовні вимоги в розмірі 14 252,04 грн. Документ підтверджує, що заборгованість виникла за період з 31.10.2019 по 31.10.2021. Задоволена судом вимога позивача в розмірі 4 172,92 грн. являється складовою від розміру боргу (14 253,65), який стягував позивач з відповідача. Оскільки суд дійшов висновків, що сума боргу в розмірі 4 172, 92 грн. є доведеною належними і допустимими доказами і тому підлягає до частково задоволення, в такому випадку і вимога про стягнення з відповідача, як різниці в заборгованості в розмірі 10 080, 73 грн. також підлягає до задоволення судом. Тому, що позивач у підтвердження заявлених вимог, як в розмірі 4 172,92 грн, так і в 10 080,73 грн надав одні і ті ж докази (акти, картки рахунків). 
3.3. Що стосується тверджень суду щодо відсутності доказів наявності заборгованості Відповідача за надані послуги за період дії договору до січня 2019, то  скаржник повідомляє, що заборгованість відповідача в розмірі 14 253, 65 грн. розпочала виникати з жовтня 2019 року, а тому надати будь-які документи на підтвердження боргу з до 2019. Позивач був позбавлений можливості по причині їх відсутності. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд неповно дослідив обставини справи, дійшовши помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 4 172,92 грн.  Суд не встановив та не зазначив періоду часу, за який цей борг виник і з яких складових (сум) він складається. Також апелянт звертає увагу суду на те, що відповідач проводячи взаємозвірку з позивачем у акті (редакція акту Відповідача) за договором про надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами №27-18-1270 від 31.1.2017 та частково (не в повному обсязі) відобразив суми які, складають заборгованість в розмірі 14 252, 04 грн. 
3.4. Також апелянт, під час розгляду справи, звертав увагу суду на те, що відповідач не сплачував 30.10.2020 в розмірі 476,64 грн та 30.12.2020 в розмірі 751,52 грн, як оплату за отримані послуги за Договором про надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами №27-18-1270 від 31.10.2017. Ці суми були сплачені відповідачем за надання поштових послуг (за листи). У підтвердження зазначеного відповідач до відзиву на позовну заяву від 27.02.2023 додав у додатках 2 (два) платіжних доручення за №8528368293 від 30.10.2020 та №8528368351 від 30.12.2020. Тому невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні призвело до ухвалення рішення, яке підлягає перегляду в апеляційній інстанції та ухваленням нового рішення у відповідній частині. 
3.5. Суд одночасно дійшов передчасного та помилкового висновку і у частковому (меншому) задоволені вимог про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 451,75 грн та інфляційних витрат в розмірі 3 106,44 грн. Так, нарахування 3% річних та інфляційних втрат було здійснено за період з 09.06.2022 по 09.12.2022, на суму заборгованості, а саме: 14 252,04 грн суд безпідставно зменшив суму основного боргу та прийняв рішення про часткове задоволення вимоги.
3.6. Щодо порушення судом норм матеріального права, апелянт враховуючи пункт 3.2 договору, частину 1 статті 216, 232 ГК України, статтю 549 ЦК України зазначає, що нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування. Також враховуючи у даному випадку, норми Цивільного кодексу щодо застосування строків позовної давності, скаржник, зазначає, що позов заявлено в межах строку позовної давності, та відповідно до умов Договору,  зокрема до пунктів 3.2. останнього оскільки укладеним Договором між сторонами погоджено порядок здійснення оплати за наданні послуги зокрема здійснення оплати щомісячно протягом 5-ти днів з дня підписання сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг за звітний місяць. а, де не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця. Позов заявлено в межах строку позовної давності, та відповідно до умов Договору зокрема до пунктів 4.3., 5.3. останнього оскільки укладеним Договором між сторонами погоджено порядок здійснення оплати за наданні послуги зокрема здійснення оплати на протязі 5- ти днів з дати підписання Акта наданих послуг. 
3.7. Апелянт звертає увагу суду на те, що враховуючи умови договору та не підписані відповідачем акти наданих послуг, початком для нарахування пені за прострочене виконання зобов`язання має бути день, наступний за днем коли воно мало бути виконано із врахування умов пункту 4.3. Договору. Що в свою чергу дає право вважати висновок суду щодо нарахування пені без врахування строків оплати зазначеного в п.4.2. Договору помилковим/хибним, оскільки позивачем саме і нараховувалась пені із врахуванням останнього та норм вищезазначеного законодавства. Що стосується нарахування пені на загальну суму заборгованості без врахування строків оплати слід зазначити, що враховуючи ч.1 ст.267, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, ч.6 ст.232 ГК України та позивач здійснював нарахування пені на 25 698,33 грн. неповернутих відповідачем коштів та 14 253,65 грн., що в загальному становить 39 951,98 грн., яка утворилась починаючи з квітня 2020 по жовтень 2021. Періодом її нарахування стало 6-ть місяців до пред`явлення позову позивачем. 
3.8. Суд перевіряючи правильність розрахунку мав виходити з того, що позивач просив стягнути пеню за період з 09.06.2022 по 09.12.2022 у розмірі 14 829,08 грн. Встановлюючи період нарахування позивачем штрафних санкцій суд допустився описки і замість правильного періоду: з 09.06.2020 по 09.12.2022 встановив: з 09.06.2022 по 08.12.2022. Тобто судом невірно встановлений період, за який позивач розрахував розмір пені, яку стягує з відповідача (арк.8 рішення). Крім того судом допущена описка в оскаржуваному рішенні та зазначено 3% річних в розмірі 215,56 грн., хоча згідно позовної заяви та проведених розрахунків позивачем він становить: 215,54 грн (арк. 8 рішення). Так з урахуванням вищезазначених норм матеріального права, нарахування проведені позивачем є правомірним ( з врахуванням ч.6 ст.232 ГК України та в межах визначеного позивачем періоду часу) що складає 10 070,10 грн. В свою чергу слід звернути увагу на той Факт, що Акти наданих послух за листопад 2020 - жовтень 2021 року підписано Відповідачем не було та умови укладеного Договору не передбачають будь які узгодження Сторонами Договору щодо факту мовчазної згоди/неповернення/не підписання даних Актів, що підтверджують початок прострочення виконання зобов`язання. Натомість факт відмови від писання Актів наданих послуг не є підставою вважати, що послуги Позивачем не надавались. 
3.9. Щодо порушення норм процесуального права, скаржник зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення судом в частині оскарження, не встановлено чи мало місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження. Зокрема, судом не встановлено ту обставину, що умовами укладеного Договору (п.3.2 останнього) передбачений обов`язок Замовника здійснити оплату Виконавцю за надання послуги протягом 5 (п`яти) банківських днів, з дати підписання Акта приймання передачі наданих послуг, однак низка Актів (з 30.11.2020р. по 31.10.2021р.) Замовником підписано не було що в свою чергу не дає визначити початок строку для нарахування пені за прострочене виконання зобов`язання яке має бути виконано. Судом не було оцінено обставини справи та достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Апелянт вважає що оскаржуване судове рішення, підлягає частковому скасуванню в частині відмови у стягненні: основного боргу в розмірі 10 080,73грн; 3 % річних у розмірі 304,88грн; інфляційних втрат в розмірі 2 096,68 грн та ухваленню в цій частині нового рішення із задоволенням позовних вимог у відповідній частині, а в іншій частині, неоскаржуваній, залишенню без змін.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Відповідач - Дочірнє підприємство "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" не скористався правом подачі відзиві на апеляційну скаргу.
4.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.08.2023 об 14:30 год. 
4.3. 10.08.2023 до апеляційного суду від апелянта АТ "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" надійшло клопотання, у якому Товариство просить розгляд апеляційної скарги у даній справі 16.08.2023 об 14:30 год. провести без участі уповноваженого  представника скаржника/позивача. Апеляційну скаргу просить задоволити. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22 скасувати в частинні оскарження та ухвалити нове у відповідній частині а саме: стягнути з  Дочірнього підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" заборгованість у розмірі 21 351,62 гривень з яких: 10 080,73 грн. - заборгованість за надані послуги, 10 070, 10 грн. пені, 1048,34 грн. - інфляційні втрати, 152,45грн. - 3% річних. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат згідно норм ГПК України (при пред`явлені позову до суду 1-ї інстанції та при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції).
4.4. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15.08.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г., суддя Коломис В.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи №902/1363/22 між суддями від 14.08.2023). 
4.5. Відповідач також не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання 16.08.2023, причини не явки суду не повідомлено. 
4.6. Оскільки явка представників сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, враховуючи встановлені частиною 1 статті 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги по суті, згідно вимог ст.269 ГПК України, за наявними у матеріалах справи доказами, без участі представників сторін.
4.7. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, що 31 жовтня 2017 року Публічним акціонерним товариство “Укрпошта” (Виконавець) в особі директора (діє на підставі довіреності) Вінницької дирекції та Дочірнім підприємством “Монтажник” Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" (Замовник) укладено договір №27-18-1270 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами (далі Договір), згідно пункту 1.1 якого предметом цього Договору є надання виконавцем послуг Замовнику з формування та передачі інформації за прийнятими від Платників платежами на користь Замовника у строки та у порядку, визначені цим Договором, а Замовник зобов`язується своєчасно оплатити послуги Виконавця.
7.3. Згідно договору Виконавець зобов`язаний, зокрема, до 7 числа кожного місяця, наступного за звітним, готувати Акт приймання-передачі наданих послуг за формою, що наведена у Додатку 2, та передавати його на підпис Замовнику (пункт  2.1.3 Договору).
7.4. Замовник зобов`язаний, зокрема, до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, підписати Акт, наданий Виконавцем, та повернути примірник Виконавця за зворотною адресою. А у разі наявності претензій до інформації, викладеної в Акті - надавати мотивовану відмову від підписання Акту із зазначенням виявлених недоліків. Якщо Акт, наданий Замовнику, не повернутий Виконавцю або не надано мотивовану відмову від підписання Акту із зазначенням виявлених недоліків до 10 числа місяця, наступного за звітним. Акт вважається погодженим та підписаним Замовником. Своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих Виконавцем послуг з формування та передачі інформації за прийняті від Платників платежами (п. 2.2.4 - 2.2.5 Договору).
7.5. Відповідно  до пунктів 3.1 – 3.2.  плата за послуги Виконавця, які є предметом цього договору, становить 0,3 % у тому числі ПДВ від суми перерахованих платежів, інформація за якими включена до електронного реєстру. Оплата наданих Виконавцем послуг здійснюється Замовником щомісяця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг за звітній місяць, але не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця.
7.6. За порушення Замовником строків оплати наданих Виконавцем послуг, встановлених пунктом 3.2. цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на день прострочення, від суми несвоєчасно оплачених послуг за кожен день такого прострочення (пунктом 4.2. договору).
7.7. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2017 р., але в будь-якому випадку до повного виконання своїх грошових зобов`язань Сторонами. Якщо жодна із Сторін за 30 календарних днів до дати, вказаної у п. 6.1. цього Договору, в письмовій формі не повідомить іншу Сторону про намір припинити дію цього Договору, його дія продовжується на кожний наступний рік на умовах, викладених у ньому. Кількість таких пролонгація не обмежується. Договір може бути достроково розірваний за ініціативою однієї зі Сторін шляхом направлення відповідного повідомлення про дострокове розірвання Договору іншій Стороні не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати розірвання. У разі дострокового розірвання Договору Сторони повинні виконати свої зобов`язання, які існували на день такого розірвання в повному обсязі, в тому числі здійснити повний розрахунок за надані послуги (п. 6.1. – 6.3. Договору).
7.8. В подальшому, між сторонами вказаного договору укладено (підписано) дві додаткові угоди, а саме: Додаткова угода №1 від 13.12.2017 та Додаткова угода №2 від 04.12.2019, якими сторони внесли зміни в договір в частині реквізитів Замовника та Виконавця.
7.9. В матеріалах справи наявні Акти приймання-передачі наданих послуг за період з жовтня 2019 по жовтень 2021, при цьому Акти з жовтня 2019 по жовтень 2020 обопільно підписані сторонами та скріплені печатками сторін, Акти з листопада 2020 по жовтень 2021 підписані лише зі сторони позивача (Виконавця).
7.9.1. Загальна сума наданих послуг за зазначеними Актами становить 15 646,26 грн.
7.10. Згідно платіжних доручень за період 23.10.2019 по 20.08.2021 Замовник здійснював на користь Виконавець оплату наданих послуг з приймання платежів на загальну суму 11 473,34 грн.
7.11. З Актів звірки взаємних розрахунків вбачається, за період з січня 2019 по грудень 2021 Замовник визнав заборгованість перед виконавцем станом на 31.12.2021 в розмірі 4  050,52 грн.
7.12. При цьому, Виконавець в даному Акті зазначив що за даний період заборгованість Замовника складає 14 253,65 грн, в підтвердження чого надав розшифровку по Акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 по грудень 2021.
7.13. В матеріалах справи наявна переписка між сторонами щодо 25 698,33 грн – безпідставно отриманих (перерахованих) коштів. Так з даної переписки вбачається, що під час обслуговування Виконавцем клієнтів (фізичних осіб - платників) замовником здійснювався прийом прийняття платежів за спожитий газ, в результаті чого відбулись неодноразові технічні збої програмного забезпечення, що призвело до подвоєння сум прийнятих платежів та зарахування їх на користь відповідача. Загальний розмір подвоєних та безпідставно зарахованих в ДП «Монтажник» ТОВ "Торговий дім "Валінор" (Замовник) коштів складає: 25 698,33 грн. Виконавець не одноразово звертався до Замовника про повернення даних коштів як помилково перерахованих. 
7.14. ТОВ “Поділля Агропродукт” на підставі договору доручення №03/08/2021 від 03.08.2021 укладеного з ДП «Монтажник» ТОВ "Торговий дім "Валінор" здійснив оплату на користь АТ "Укрпошта", Вінницька дирекції 25 698,33 грн, в призначені платежу зазначивши: повернення надлишково перерахованих коштів згідно листа №33-1-124 від 27.05.2021, платіжне  дорученням №69817748 від 27.12.2022. 
7.15. Матеріалами справи підтверджується, що дані кошти зараховані АТ "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"  в рахунок заборгованості з ДП «Монтажник» ТОВ "Торговий дім "Валінор" за договором від 31.10.2017 (лист №14-03-265 від 10.04.2023). 
7.16. Разом з тим, 22.12.2022 Акціонерне товариство "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (згідно відмітки поштового штемпеля  на конверті) звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до  Дочірнього підприємства "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" про стягнення 54781,06 грн., з яких 39951,98 грн - основного боргу (25 698,33 грн – безпідставно отримані кошти та 14253,65 грн заборгованості за надані послуги, 14 829,08 грн. – штрафні санкції (пеня, 3% річних, інфляційні втрати) та про розірвання договору №27-18-1270 від 31.10.2017 про надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами.
7.16.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період часу з 31.10.2019 по 31.10.2021 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в загальному розмірі 14 253,65 грн за надані послуги згідно підписаного між сторонами договору №27-18-1270 від 31.10.2017. Заявлені вимоги підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, під час обслуговування Виконавцем клієнтів (фізичних осіб - платників) Замовника здійснювався прийом прийняття платежів за спожитий газ, в результаті чого відбулись неодноразові технічні збої програмного забезпечення, що призвело до подвоєння сум прийнятих платежів та зарахування їх на користь Замовника. Загальний розмір подвоєних та безпідставно зарахованих Замовнику коштів складає: 25 698,33 грн. Позивач не одноразово звертався до позивача про повернення даних коштів як помилково перерахованих. 
7.16.2. В зв`язку з не проведенням відповідачем розрахунків за договором та не повернення безпідставно отриманих коштів, позивач звернувся до суду з  відповідною позовною заявою. Так, станом на день пред`явлення позову, за твердженням позивача, заборгованість відповідача перед позивачем складала 25 698,33 грн – безпідставно перерахованих коштів та 14 253,65 грн – за надані послуги з формування та передачі інформації за прийнятими платежами, що в загальному розмірі складає 39 951,98 грн.
7.16.3. Крім суми основного боргу позивачем в позовній заяві заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції за період прострочення з 09.06.2022 по 08.12.2022 в загальному розмірі 14 829,08 грн, які складаються з: пені в загальному розмірі 10 070,10 грн (6 477,39 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 3 592,71 грн – за прострочення оплати за надані послуги), 3% річних в загальному розмірі 604,20 грн (388,64 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 215,56 грн – за прострочення оплати за надані послуги) та інфляційних втрат в загальному розмірі 4 154,78 грн (2  672,48 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 1482,30 грн – за прострочення оплати за надані послуги).
7.16.4. Також, в зв`язку з не належним виконанням зі сторони відповідача Договору №27-18-1270 від 31.10.2017 позивач просить розірвати даний договір в судовому порядку відповідно до статті 651 ЦК України. 
7.17. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.12.2022 відкрито провадження у справі № 902/1363/22; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).
7.18. 02.01.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. 
7.19. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 10.01.2023 суд постановлено перейти до розгляду справи №902/1363/22 за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі.
7.20. Розгляд даного спору неодноразово відкладався. 
7.21. Відповідач - ДП "Монтажник" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" у відзиві заперечує  проти позову. Зазначає, що кошти в розмірі 25  698,33 грн повернуті позивачу, що підтверджується платіжною інструкцією №69817748 від 27.12.2022. Разом з тим заявлена позивачем сума за надані послуги в розмірі 14 253,65 грн не відповідає дійсності та непідтверджена жодними бухгалтерськими документами. Крім того, Акти приймання-передачі наданих послуг з 30.11.2020 по 31.10.2021 не надавались відповідача та останнім не підписувались, а тому вважати послуги позивача, що начебто були надані на користь відповідача у періоди визначені односторонньо підписаними актами-приймання передач прийнятими Виконавцем не можливо.
7.21.1. Також відповідач надає докази проведених оплат за період з 23.10.2019 по 20.08.2021 на загальну суму 11473,34 грн та зазначає, що заборгованість у розмірі 14 253,65 грн. є необґрунтованою та незаконною, а тому не підлягає задоволенню.
7.21.2. Щодо заявленої позивачем пені відповідач також заперечує зазначаючи, що нарахування пені здійснено не вірно без урахування ч. 6 ст. 232 ГК України, а також просить суд застосувати строк позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу пені).
7.22. За результатами розгляду даного спору 19.04.2023, Господарським судом Вінницької області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.-1.2. цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1. - 2.9. даної постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 19.04.2023- без змін, виходячи з наступного.
8.2. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
8.3. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
8.4. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.5. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 ГК України).
8.6. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
8.7. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України).
8.8. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.9. Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
8.10. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
8.11. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 ЦК України).
8.12. Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору надання послуг №27-18-1270 від 31.10.2017.
8.13. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
8.14. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 903 ЦК України).
8.15. Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.
8.16. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).
8.17. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
8.18. Як уже зазначалося,  у матеріалах справи наявні Акти за період з жовтня 2019 по жовтень 2021.
8.18.1. При цьому, Акти з жовтня 2019 по жовтень 2020  підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.
8.18.2. Акти з листопада 2020 по жовтень 2021 підписані лише зі сторони позивача (Виконавця). 
8.18.3. Загальна сума наданих послуг за зазначеними Актами становить 15 646,26 грн (а.с. 47-64).
8.19. За період з 23.10.2019 по 20.08.2021 Замовник здійснив на користь Виконавця оплату наданих послуг з приймання платежів на загальну суму 11 473,34 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 167-173).
8.19.1. Так, у платіжному дорученні від 30.12.2020 у призначенні платежу Замовником зазначено згідно акту б/н від 30.11.2020 (даний акт не підписаний Замовником (а.с. 58), однак оплачений), що спростовує твердження відповідача, що по актах не підписаних відповідачем послуги не надавались.
8.20. Крім того, факт здійснення оплат в сумі 11 473,34 грн на підставі наявних в матеріалах справи платіжних доручень сторонами не заперечується та відображено останніми в акті звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 по грудень 2021.
8.21. Таким чином, за результатами дослідження наявних в матеріалах справи доказів, позивач за період з жовтня 2019 по жовтень 2021 надав відповідачу послуги на загальну суму 15 646,26 грн, а відповідач здійснив оплату за отримані послуги в сумі 11 473,34 грн, господарськими судами встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 4 172,92 грн, крім того, дана заборгованість частково визнана відповідачем в акті звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 по грудень 2021.
8.22. В матеріалах справи відсутні докази наявності заборгованості відповідача за надані послуги за період дії Договору до січня 2019 року. 
8.23. Таким чином, з наведеного слідує, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 253,65 грн заборгованості за надані послуги з формування та передачі інформації за прийнятими платежами підлягають задоволенню  частково в розмірі 4 172,92 грн. Вказана сума належними та допустимими доказами та частково визнана відповідачем.
8.24.У частині стягнення з відповідача 10 080,73 грн – заборгованості за надані послуги слід відмовити
8.25. Щодо вимоги позивача  про стягнення з відповідача 25 698,33 грн – безпідставно перерахованих коштів слід зазначити наступне.
8.26. Так, господарськими судами встановлено, що ТОВ “Поділля Агропродукт” на підставі Договору доручення №03/08/2021 від 03.08.2021 укладеного з відповідачем здійснив оплату на користь позивача 25 698,33 грн в рахунок заборгованості відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №69817748 від 27.12.2022. Дані кошти зараховані позивачем в рахунок заборгованості відповідача, що вбачається з листа позивача №14-03-265 від 10.04.2023.
8.27. Таким чином, відповідач повністю повернув позивачу помилково перераховані кошти в день відкриття провадження у даній справі (ухвала про відкриття провадження у справі від 27.12.2022).
8.28. Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п.2. ч. 1 ст. 231 ГПК України)
8.29. При цьому, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
8.30. Враховуючи сплату відповідачем грошових коштів у розмірі 25 698,33 грн, що заявлені позивачем як частина основного боргу, після відкриття провадження у даній  справі, провадження в цій частині про стягнення 25 698,33 грн – безпідставно перерахованих коштів про слід закрити у зв`язку із відсутність предмету спору відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на відповідача. 
8.31. Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за Договором та не повернення, на вимогу, безпідставно перерахованих коштів позивачем заявлено до стягнення з відповідача штрафні санкції за період прострочення з 09.06.2022 по 08.12.2022 в загальному розмірі 14 829,08 грн, які складаються з: пені в загальному розмірі 10 070,10грн (6 477,39 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 3 592,71 грн – за прострочення оплати за надані послуги), 3% річних в загальному розмірі 604,20 грн (388,64 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 215,56 грн – за прострочення оплати за надані послуги) та інфляційних втрат в загальному розмірі 4 154,78 грн (2 672,48 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами та 1482,30 грн – за прострочення оплати за надані послуги).
8.32. Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
8.33. У сфері господарювання, згідно частини 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
8.34. Стаття 610 ЦК  України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.35. Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.36. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
8.37. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
8.38. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
8.39. Частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
8.40. З огляду на вимоги Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
8.41. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
8.42. Враховуючи положення частини 2 статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
8.43. Щодо заявлених позивачем пені 6  477,39 грн, 3% річних 388,64 грн та інфляційних втрат 2 672,48 грн  – за користування безпідставно перерахованими коштами суд зазначає наступне.
8.44. Господарськими судами встановлено, що право вимоги повернення безпідставно перерахованих коштів не є правовим наслідком неналежного виконання відповідачем Договору №27-18-1270 від 31.10.2017 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами і не може вважатись грошовим зобов`язанням саме на умовах договору, тому до даного зобов`язання не можуть застосовуватись умови щодо відповідальності за порушення строків оплати наданих послуг визначені в п. 4.2. Договору, а саме нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ – в заявленому позивачем розмірі 6 477,39 грн.
8.45. Відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача пені 6 477,39 грн – за користування безпідставно перерахованими коштами до задоволення не підлягає.
8.46. Разом з тим, враховуючи, що зобов`язання відповідача щодо безпідставно перерахованих коштів набуло статусу грошового зобов`язання після спливу 7 днів з моменту пред`явлення вимоги позивача відповідно до статті 530 ЦК України нарахування на підставі частини  2 статті  625 ЦК України індексу інфляції та 3% річних на суму безпідставно перерахованих коштів є правомірним.
8.47. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача листом від 27.05.2021 №33-1-124 про повернення зайво перерахованих коштів у сумі 25  698,33 грн., разом з тим, матеріали справи не містять доказів направлення даного листа відповідачу. При цьому, в матеріалах справи наявні докази направлення (опис вкладення та накладна від 04.01.2022, а.с.69-70) Претензії №14-03-53 від 04.01.2022 про повернення зайво перерахованих коштів у сумі 25 698,33 грн. разом з копією листа №33-1-124 від 27.05.2021, тому безпідставно перераховані кошти набули статусу грошового зобов`язання відповідно до статті 530 ЦК України з 12.01.2022 (04.01.2022+7днів=12.01.2022).
8.48. Апеляційний господарський суд здійснивши перевірку нарахованих та заявлених до стягнення позивачем 3% річних 388,64 грн та інфляційних втрат 2 672,48 грн - за користування безпідставно перерахованими коштами, за період прострочення з 09.06.2022 по 08.12.2022 погоджується з висновком суду першої інстанції, що поданий розрахунок є правильним, арифметично вірним, заявлені розміри 3 % річних та інфляційних втрат відповідають умовам договору та зазначеній вище нормі Закону, та підгають до стягнення.
8.49. Щодо заявлених позивачем 3% річних 215,56 грн та інфляційних втрат 1482,30 грн – за прострочення оплати за надані послуги слід зазначити наступне.
8.50. Дані штрафні санкції нараховані позивачем за період з 09.06.2022 по 08.12.2022 на суму заборгованості 14 253,65 грн., однак як зазначалось вище, матеріали справи підтверджують заборгованість лише в розмірі 4 172,92 грн, тому розрахунок 3% річних та інфляційних втрат має бути здійснений на суму підтвердженої заборгованості.
8.51. Так, згідно розрахунку суду першої інстанції судом 3% річних та інфляційних втрат, за період визначений позивачем на суму 4 172,92 грн заборгованості, обґрунтованим  та такими що підлягають до стягнення є розмір  інфляційних втрат в сумі 433,96 грн та -3% річних  в сумі 63,11 грн - за прострочення оплати за надані послуги.
8.52. Дані позовні вимоги про стягнення з відповідача користь позивача штрафних санкцій за прострочення оплати за надані послуги, підлягають задоволенню частково, з урахуванням уточненого розрахунку господарського суду.
8.53. Щодо заявленої позивачем пені 3 592,71 грн – за прострочення оплати за надані послуги господарськими судами встановлено наступне.
8.54. Пунктом 4.2 Договору сторони визначили, що за порушення Замовником строків оплати наданих Виконавцем послуг, встановлених пунктом 3.2. цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на день прострочення, від суми несвоєчасно оплачених послуг за кожен день такого прострочення.
8.55. Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
8.56. Так, даною нормою передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане, законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.
8.57. Тобто законодавець надав можливість сторонам договору самостійно встановити інший строк нарахування пені у більші або менші строки. Разом з тим нарахування пені  починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. 
8.58. Слід враховувати, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
8.59. Таким чином, оскільки в даному випадку інший строк нарахування пені договором не встановлено, то підлягає застосуванню ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме нарахування пені повинно бути припинено через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
8.60. З матеріалів справи вбачається, що відповідач  у відзиві на позовну заяву просив при визначенні розміру пені застосувати строк позовної давності.
8.61. Так, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) позовна давність застосовується в один рік, що передбачено пунктом 1 частини 2 статті  258 ЦК України.
8.62. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
8.63. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
8.64. Враховуючи наведені норми законодавства, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення за кожен день прострочення, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін.
8.65. Господарськими судами встановлено, що сторонами даного спору, в укладеному договорі №27-18-1270 від 31.10.2017, не передбачено більшого строку позовної давності до вимог по стягненню та нарахуванню пені.
8.66. Згідно частин 3, 4, 5 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
8.67. Також господарські суду звертаються до роз`яснення у пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. 
8.68. Як вбачається з Договору, сторони у пункті 3.2. передбачили, що оплата наданих Виконавцем послуг здійснюється Замовником щомісяця протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня підписання Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг за звітній місяць, але не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця.
8.69. Оскільки матеріали справи не містять доказів з яких вбачається дата підписання сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг за звітній місяць, а частина даних Актів взагалі не підписана відповідачем, датою виникнення обов`язку оплатити є наступний день після 20 числа місяця наступного за звітним по кожному Акту окремо, таким днем за Актами є 21 число починаючи з листопада 2019 по листопад 2021. Відповідач звернувся до суду 22.12.2022р. (згідно дати оформлення конверту відправлення позовної заяви до суду, а.с.130), тобто розрахунок пені навіть за останнім Актом за жовтень 2021 року здійснено за межами позовної давності.
8.70. В даному випадку, позивачем не наведено суду поважності причин пропуску строку позовної давності, а з матеріалів справи господарський суд таких причин не встановив.
8.71. Таким чином, Господарським судом Вінницької області правомірно прийнято рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3 592,71грн – пені за прострочення оплати за надані послуги, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.
8.72. Щодо заявленої позовної вимоги про розірвання договору №27-18-1270 від 31.10.2017 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами, господарськими судами враховуються наступні норми та обставини справи. 
8.73. Частиною 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. 
8.74. Разом з тим, частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
8.75. Верховним Судом України у від 18.09.2013 № 6-75цс13 викладено правову позицію, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України).
8.76. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
8.77. Згідно статті  903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
8.78. Так, статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
8.79. Господарськими судами встановлено, що на виконання умов укладеного договору надання послуг позивачем надавались відповідачу послуги, разом з тим відповідачем сплачувались дані послуги не в повному обсязі та не в строки передбачені договором що підтверджується наявною заборгованістю, яка на момент звернення позивача з позовом до суду та на час прийняття рішення у даній справі непогашена.
8.80. Таким чином, відповідачем у визначений договором строк, не було сплачено надані позивачем послуги і при цьому зазначений факт є тривалим у часі.
8.81. Встановлені обставини, є нічим іншим як істотним порушенням відповідачем умов укладеного з позивачем договору, що стало підставою для звернення із позовом до суду про дострокове розірвання вказаного договору.
8.82. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.
8.83.1. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.02.2019 по справі №914/2649/17 дійшла висновку, що у частині 2 статті 651 ЦК України законодавець визначив випадки, коли заінтересована сторона договору вправі передати питання про внесення змін до договору чи його розірвання на вирішення суду. До таких випадків належать: істотне порушення договору другою стороною; інший випадок, встановлений договором; інший випадок, встановлений законом. Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 ЦК України (п. 8.15. постанови).
8.83.2. Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині другій статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські) (п.8.16.постанови).
8.84. Таким чином, заявлена позовна вимога АТ "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" про розірвання Договору №27-18-1270 від 31.10.2017 на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами є обґрунтованою та  підлягає задоволенню на підставі вище викладених норм законодавства.
8.85. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
8.86. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
8.87. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
8.88. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
8.89. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).
8.90. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
8.91. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
8.92. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.
8.93. Господарський суд Вінницької області прийшов до правомірного висновку про необхідність закриття провадження у справі у частині стягнення 25698,33 грн. основного боргу, у зв`язку із відсутністю предмету спору. А також про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 4172,92 грн - заборгованості за надані послуги, 451,75 грн. - 3% річних, 3106,44 грн. - інфляційних втрат та відмовив у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача 10 080,73 грн – заборгованості за надані послуги, 10 070,10 грн – пені, 152,45 грн - 3% річних  та 1048,34 грн – інфляційних втрат.
8.94. Висновок суду першої інстанції щодо розірвання договору на надання послуг з формування та передачі інформації за прийнятими платежами №27-18-1270 від 31.10.2017 є також обґрунтованим та правомірним.
8.95. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені рішення від 19.04.2023 в оскаржуваній частині та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.
8.96. За таких обставин апеляційну скаргу АТ "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22- без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення оскаржуваній частині. 
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.04.2023 у справі №902/1363/22, апелянт сплатив судовий збір у розмірі 3721,50грн. згідно платіжної інструкції №5318С5 (#1296055679701) від  13.06.2023.
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд                                   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Вінницької дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" від 15.05.23р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Вінницької області від 19 квітня 2023 року у справі №902/1363/22  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду  у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №902/1363/22 повернути  Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "24" серпня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Коломис В.В.