ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/337/21  Номер провадження 22-ц/814/1657/23	Головуючий у 1-й інстанції Проценко А.М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Дорош А.І., Лобова О.А., при секретарі: Андрейко Я.Г., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами Харківської обласної прокуратури та ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Харківської обласної прокуратури, в якому просив стягнути з Держави в особі Харківської обласної прокуратури: - моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури за час його знаходження під слідством та судом з 10.10.2013 по 29.08.2019, виходячи з мінімальної заробітної плати у розмірі 423 800 грн.; - моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у зв`язку з незаконним затриманням та обмеженням волі у вигляді домашнього арешту, незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету та незаконним відстороненням від посади у розмірі 1000000 грн.; - моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження у лікарні та проведенням операції у розмірі 500000 грн.; - моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури та працівників УВБ в Харківській області кримінальним провадженням за вказівкою працівників Харківської обласної прокуратури у розмірі 1000000 грн.; - моральну шкоду, яка завдана та завдається незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури у виді розповсюдження в мережі Інтернет його незаконного затримання у розмірі 3000000 грн.
Позов мотивований тим, що 10.10.2013 заступником начальника відділу прокуратури Харківської області було внесено відомості до ЄРДР за №42013220000000290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, в подальшому після перекваліфікації ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 
У даному кримінальному провадженні здійснювалися ряд слідчих дії слідчими прокуратури Харківської області, 27.08.2014 було складено обвинувальний акт та передано до Київського районного суду м. Харкова. Прокуратурою було висунуто обвинувачення на основі показань свідків, допитаних у судових засіданнях, іншими письмовими доказами по справі, крім протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.10.2013, протоколу про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії: аудіо- відео контроль особи від 21.10.2013, 23.10.2013, а також речових доказів сторони обвинувачення, у дослідженні яких судом було відмовлено. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 ОСОБА_1 виправдано за ч. 4 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні кримінального правопорушення. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін. Постановою Касаційного суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.08.2019, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.
Загальний строк проведення досудового розслідування та судового розгляду склав 7 років 53 дні, у період з 01.11.2013 по 01.12.2013 ухвалою слідчого судді до ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Одночасно ухвалами слідчого судді Остропільця Р.Є. було відсторонено від посади старшого слідчого управління відділу з розслідування дорожньо-транспортних пригод ГУМВС України в Харківській області та накладено арешт на його особисті речі. Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 було зазначено, що добровільна видача під час огляду місця події ОСОБА_1 грошових коштів не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. 
Судом першої інстанції у вироку надано оцінку неналежному оформленню затримання ОСОБА_1 , під час якого йому не було роз`яснено право на захист та не забезпечено захисником. Незаконне затримання та відсторонення від посади ОСОБА_1 спричинило значної шкоди його психічному здоров`ю та його родині. Факт його затримання було зафіксовано та викладено у мережі інтернет працівниками прокуратури Харківської області. Таке відео набрало сотні тисяч переглядів, було викладено до винесення вироку судом першої інстанції. Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_1 незаконно викликався до слідчого та суду. Крім того, співробітниками УВБ в Харківській області було заблоковано двері квартири з метою виклику ОСОБА_1 до слідчого, за фактом чого було внесено відомості до ЄРДР за №42014220280000026 від 28.08.2014. Під час досудового розслідування ОСОБА_1 неодноразово перебував на лікуванні: з 10.12.2013 до 06.01.2014, з 13.01.2014 по 27.01.2014, з 04.02.2014 по 13.02.2014.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019, виходячи з мінімальної заробітної плати, у розмірі 419626 грн. 00 коп.
Стягнуто з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури, пов`язаних з незаконним затриманням, незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету, у розмірі 20000 грн. 00 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Судові витрати компенсовано за рахунок держави.
З вказаним рішенням суду не погодилася Харківська обласна прокуратура, подавши апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, і стягнути з Держави за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за час знаходження під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019 року, виходячи з мінімальної заробітної плати, у розмірі 419613 грн.
Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» та порушенням норм процесуального права ст.ст.197, 200, 257, 263-264 ЦПК України.
Обґрунтовуючи свою позицію скаржник посилається на те, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами позивача щодо необхідності відшкодування моральної шкоди окремо за незаконне затримання, незаконне вилучення речей та проведення незаконного обшуку кабінету, та відшкодування моральної шкоди за це у розмірі 20000 грн.
Апелянт зокрема посилається на те, що судом першої інстанції всупереч ст.ст.213, 215 ЦПК України, не зазначено, з огляду на які докази він дійшов висновку про необхідність стягнення моральної шкоди на користь позивача у розмірі більшому, ніж це передбачено ст.13 вказаного Закону, а саме не обґрунтовано з яких міркувань суд виходив при додатковому стягненні на користь позивача грошових коштів у розмірі 20000 грн в рахунок моральної шкоди. Вважає, що позивач не довів ані факту незаконності його затримання, вилучення речей та проведення обшуку в його кабінеті під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, ані факт спричинення саме цими діями йому моральної шкоди.
З вказаним рішенням суду також не погодився ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року скасувати і ухвалити нове, яким його позовні вимоги до Харківської обласної прокуратури задовольнити в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим. 
У відзиві на апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури, поданому ОСОБА_1 , він просив задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі.
Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи в режимі відеоконференції брав участь представник відповідача, позивач в судове засідання не з`явився подавши заяви про розгляд справи у його відсутність. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.10.2013 заступником начальника відділу прокуратури Харківської області було внесено відомості до ЄРДР за №42013220000000290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України за фактом зловживання службовим становищем працівником правоохоронного органу, що займає відповідальне становище.
31.10.2013 було проведено огляд місця події робочого кабінету з 12:40 год. до 13:30 год., під час якого ОСОБА_1 був фактично затриманий.
31.10.2013 слідчим змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 4 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за виконання в інтересах тою, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища. ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного злочину.
Відповідно до листків непрацездатності серії АГА №527943, АГА №528879, АГА №528350 ОСОБА_1 перебував на лікарняному 10.12.2013 до 06.01.2014, з 13.01.2014 по 27.01.2014, з 04.02.2014 по 13.02.2014. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №361 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 04.02.2014 по 13.02.2014.
27.08.2014 обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 було передано до Київського районного суду м. Харкова. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 ОСОБА_1 виправдано за ч. 4 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діянні кримінального правопорушення.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.
Постановою Касаційного суду у складі Верховного суду України від 02.12.2020 скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.08.2019, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 залишено без змін.
Вказані обставини підтверджуються наступними доказами в копіях: листками непрацездатності серії АГА №527943, АГА №528879, АГА №528350, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №361, вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 у справі №640/14837/14-к, ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 у справі №640/14837/14-к, постановою Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №640/14837/14-к, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
Суд першої інстанції вірно констатував, що даний спір виник у сфері цивільно-правових відносин щодо відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок порушення прав позивача відповідачем.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Харківської обласної прокуратури 439626 (419626+20000) грн, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням протягом 69 місяців та 29 днів, позивач зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. 
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок таких процесуальних дій, як незаконне затримання, незаконне вилучення речей та проведення незаконного обшуку кабінету, суд першої інстанції вказав, що зазначені обставини доведені належними та допустимими доказами в рамках даної цивільної справи, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі 20000,00 грн., що буде пропорційним, достатнім та відповідатиме встановленим судом обставинам.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів, в цілому погоджується, проте вважає за необхідне змінити рішення суду, у зв`язку з необхідністю уточнення розрахунків та остаточних висновків суду, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положенням ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положенням частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч. 1ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Усі наведені вище випадки є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди. Отже, за кожну з незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках.
Згідно з ч. 2, 3 ст.13 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Частинами п`ятою, шостою статті 4 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем доведено, що він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя та власність, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування. Незаконне затримання притягнення до кримінальної відповідальності спричинили йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя.
Суд першої інстанції в цілому правильно визначив формулу розрахунку кінцевої суми моральної шкоди, завданої незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження ОСОБА_1 під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019 року, однак припустився арифметичної помилки під час розрахунку. Так, за 69 місяців сума моральної шкоди складає 414000 (69х6000) грн, а за 29 днів – 5612,90 ((6000:31)х29) грн, всього – 419613 грн.
Зважаючи на викладене рішення суду в цій частині підлягає уточненню, а доводи апеляційної скарги відповідача задоволенню.
Доводи позивача щодо невірного обрахування періоду перебування під слідством та судом, колегія суддів відхиляє, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, той факт, що 10.10.2013 року справу було порушено за фактом, а тому вона не стосувалася безпосередньо позивача до моменту вручення йому підозри.

Доводи апелянта – Харківської обласної прокуратури – щодо того, що позивач не довів факту незаконності його затримання та відповідно спричинення саме цими діями йому моральної шкоди, колегія суддів відхиляє, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема, вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року, який ОСОБА_1 виправдано за ч.4 ст.368 КК України у зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення, ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 року, постановою Касаційного суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 року, якою скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Харківського апеляційного суду від 29.08.2019 року, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року залишено без змін. При цьому мотивувальні частини вказаних судових рішень мають чіткі висновки щодо незаконності затримання позивача.
Разом із тим, колегія суддів, погоджується з доводами щодо відсутності достатніх і належних доказів щодо незаконності дій відповідача пов`язаних з незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету.
Дані висновки суду першої інстанції дійсно не ґрунтуються на зібраних по справі доказах та не мають належного обґрунтування у мотивах суду, а тому висновки суду з даної вимоги у резолютивній частині підлягають зміні. 
Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до непогодження з висновками суду та переоцінки доказів, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому врахуванню вони не підлягають.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури – задовольнити частково.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року – змінити.
Викласти абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року в наступній редакції: 
«Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури під час знаходження під слідством та судом з 31.10.2013 по 29.08.2019 рік, виходячи з мінімальної заробітної плати, у розмірі 419612 (чотириста дев`ятнадцять тисяч шістсот дванадцять гривень) грн 90 копійок.»;
«Стягнути з Держави Україна на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів Харківської обласної прокуратури, пов`язаних з незаконним затриманням у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.».
Доповнити резолютивну частину рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року абзацом четвертим в наступній редакції: 
« У задоволенні вимог ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним вилученням особистих речей, проведенням незаконного обшуку кабінету – відмовити».
В іншій частині рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови суду виготовлено 20 липня 2023 року.

Головуючий суддя : ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ А.І. Дорош _____________________ О.А. Лобов