ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1484/23 Справа № 932/8000/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 липня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року щодо 

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,         
                                        В С Т А Н О В И Л А:
       Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 29.08.2021 року о 23.30 год. водій ОСОБА_1 , у порушення п. 2.5 ПДР України, знаходячись на пр. Б. Хмельницького, буд.31-г у м. Дніпро, керував автомобілем «Рено» д/н  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода. Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_1  відмовився в присутності двох свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік , та стягнуто на користь держави судовий збір.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для її оскарження, оскільки на час прийняття рішення приймав участь у бойових діях , як військовослужбовець ЗСУ за контрактом, про прийняте рішення дізнався в червні 2023 року, також просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на такі обставини: 
- 30.08.2021 року транспортним засобом він не керував, працівниками поліції були сфальсифіковані докази та складена щодо нього постанова за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка була скасована постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2021 року ( справа №201/9737/21);
- також працівниками поліції була сфальсифікована справа за ст. 185 КУпАП, та ухвалою Бабушкінського районного суду від 09.12.2021 року провадження у справі закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення;
- суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності та не врахував те, що в Україні введено воєнний стан;
- судом першої інстанції не було взято до уваги, що працівниками поліції під час адміністративного затримання було порушено його право на захист; 
- в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду на стан сп`яніння;
- відповідальність за керування з ознаками алкогольного сп`яніння законодавством України не встановлено;
- працівниками поліції була порушена процедура порядку огляду на стан сп`яніння.
       10.07.2023 року під час апеляційного перегляду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 просив поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції та підтримав доводи апеляційної скарги, в судове засідання 17.07.2023 року ОСОБА_1 , будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність. 
       Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, оскільки рішення суду приймалось за відсутності ОСОБА_1 , копію постанови він отримав лише 16.06.2023 року, разом з цим ОСОБА_1 відповідно до військового квитка є військовослужбовцем ( а.п.74-75), тому вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду з поважних причин та є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та докази, які суд поклав в основу судового рішення, встановив, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону, а його висновки, викладені в постанові, не ґрунтуються на доказах, які він досліджував в судовому засіданні та не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не дав належної оцінки всій сукупності доказів по справі, що потягло неправильне застосування норм матеріального права і в даному випадку є підставою для скасування постанови суду.
       Відповідно до відеозапису з місця події та рапорту поліцейського водій ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 260-263 КУпАП. 
       Згідно із ч. 1 ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим... допускаються адміністративне затримання особи...
       Згідно із протоколом №184667 ОСОБА_1 був затриманий 29.08.2021 року о 23:42 год. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
       Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 року не було встановлено законних вимог поліцейських , у зв`язку з чим справу було закрито за відсутністю складу правопорушення. 
       З відеозапису, долученого до протоколу вбачається, що ОСОБА_1 під час затримання неодноразово пред`являв вимогу про залучення захисника, а саме: о 23:54год., 23:59 год., 00:06 год., 00:17 год., а лише о 00:26 год. йому було надано стаціонарний телефон для того, щоб ОСОБА_1 набрав захиснику, однак він не пам`ятав номеру телефону, а тому не міг скористатись самостійно правом на залучення захисника як затримана особа. 
       Згідно з ч. 3 ст. 261 КУпАП органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника. 
       Відповідно до п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, затвердженого постановою від 28 грудня 2011 року № 1363 (Далі - Порядок), негайно з моменту затримання особи суб`єкт подання інформації повідомляє за допомогою телефонного, факсимільного зв`язку на єдиний телефонний номер системи надання безоплатної правової допомоги (0-800-213103) (контактний центр системи надання безоплатної правової допомоги) та інші телефонні номери, електронної пошти або через комплексну інформаційно-аналітичну систему забезпечення надання безоплатної правової допомоги (далі - система) відповідному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - регіональний центр), крім випадків адміністративного затримання, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника...
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну вторинну правову допомогу» від 02.06.2011 № 3460-VI (Далі - Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають такі категорії осіб: особи, до яких застосовано адміністративне затримання, - на правові послуги, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої статті 13 цього Закону.
        ОСОБА_2 вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру (пункти 2, 3 ч. 2 ст. 13 Закон № 3460-VI).
        В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про негайне повідомлення з моменту затримання особи поліцейськими в будь-який спосіб, передбачений Порядком відповідному регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про факт затримання ОСОБА_1 та необхідності призначення йому захисника.
       При цьому, з відеозапису місця події вбачається, що під час складання о 02:00 год. та 02:07 год. ОСОБА_1 просив працівника поліції залучити захисника, однак працівники поліції центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не повідомили.
        Стосовно порядку проведення огляду працівниками поліції на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції зазначає наступне. 
       Відповідно до відеозапису з місця події, вбачається, що ОСОБА_1 , будучи затриманою особою, в присутності двох свідків на питання поліцейського , чи буде він проходити огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, відповів, що потребує адвоката, однак був повідомлений, що така відповідь була розцінена працівниками поліції як пасивна відмова. 
За вказаних обставин участь захисника мала істотне значення для дотримання прав ОСОБА_1 , зокрема і щодо проведення огляду на стан сп`яніння у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 з моменту його адміністративного затримання з метою припинення правопорушення та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення був наділений правом на захист, при цьому реалізація такого права, в даному випадку полягала у призначенні затриманій особі адвоката через Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Однак, виходячи з матеріалів справи, суд доходить висновку, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності безпідставно не було забезпечено участь захисника, внаслідок проявленої бездіяльності з боку інспектора патрульної поліції, яким було проведено адміністративне затримання та складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.
Зважаючи на те, що Європейський суд з прав людини для застосування гарантій Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, які стосуються кримінально-правових аспектів, напрацював три критерії, на основі яких провадження можна вважати „кримінальним“, а саме юридичну кваліфікацію відповідного правопорушення в національному законодавстві, саму природу такого правопорушення, а також характер і ступінь суворості покарання [рішення у справі „Engel and оthers v. the Netherlands“ від 8 червня 1976 року (заяви №№ 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), § 82, § 83].
ЄСПЛ у рішенні «Лучанінова проти України», № 16347/02, від 09 червня 2011 року, пункти 39, 40 ЄСПЛ, зазначив: «Суд зауважує, що заявницю було визнано винною у вчиненні дрібної крадіжки. Відповідно до частини 1 статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення за таке правопорушення передбачалось стягнення у вигляді штрафу або виправних робіт. З огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням, Суд вважає, що провадження, про яке йдеться, є кримінальним для цілей застосування Конвенції. Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці Тростянецьким районним судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України) (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010).
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення, який передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. 
За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджуються допустимими доказами, які зібрані працівниками поліції з грубим порушенням його права на захист.
Формулювання в протоколі про адміністративне правопорушення слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з положень ст. 62 Конституції України, а також враховуючи те, що ОСОБА_1 не було забезпечено належним чином право на захист під час його адміністративного затримання та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, порушення порядку проведення огляду водія на стан сп`яніння, а вищевикладені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції та не отримали належної правової оцінки, апеляційний суд доходить висновку, що докази у справі зібрані з грубим порушенням вимог процесуального закону, у зв`язку з чим є недопустимими, а тому перед судом не доведено, що в діях ОСОБА_1 є склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,
                               П О С Т А Н О В И Л А:
       Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року – задовольнити. 
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП — скасувати. 
Прийняти нову постанову.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.        

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко