ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6387/23 Справа № 175/2048/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л.В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
        за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И ЛА :

       Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» про визнання виконавчих документів таким, що не підлягають виконанню – відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерське господарство «Славутич» звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити. Крім того, просять звернутися до Вищої ради правосуддя із скаргою на порушення суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 з вимогою звільнити її з посади судді за порушення суддівської присяги при розгляді цієї заяви. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
       Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором процентної позики № 201219 від 20 грудня 2019 року у розмірі 1011739 гривень 75 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ФГ «Славутич» на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили 10 січня 2023 року.
       На виконання судового рішення у цій справі були видані виконавчі документи – виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором процентної позики № 201219 від 20 грудня 2019 року у розмірі 1011739 гривень 75 копійок, які були пред`явлені стягувачем до виконання в порядку, визначеному для виконання судових рішень.
       Зазначені виконавчі документи були пред`явлені стягувачем ОСОБА_4 до виконання в порядку, визначеному для виконання судових рішень. На підставі виконавчих листів приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. були відкриті виконавчі провадження.
       Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення заяви, оскільки жодного доказу того, що виконавчі листи були видані помилково або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин, суду не надано, а тому відсутні обґрунтовані підстави вважати, що виконавчі документи – виконавчі листи мають бути визнані такими, що не підлягають виконанню повністю або частково.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
       Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
       Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
       До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.        
       Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
       Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).
       Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
       До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.
       Встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» про стягнення боргу задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором процентної позики № 201219 від 20 грудня 2019 року у розмірі 1011739 гривень 75 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Стягнуто з ФГ «Славутич» на користь держави судові витрати у розмірі 2529 гривень 35 копійок. Зазначене рішення суду набрало законної сили 10 січня 2023 року.
       На виконання судового рішення у цій справі були видані виконавчі документи – виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором процентної позики № 201219 від 20 грудня 2019 року у розмірі 1011739 гривень 75 копійок, які були пред`явлені стягувачем до виконання в порядку, визначеному для виконання судових рішень.
       Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2023 року поновлено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» про стягнення боргу.
       Заяву відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич» про стягнення боргу залишено без задоволення.
       Подання заяви про перегляд заочного рішення з пропуском встановленого ч. 2 ст. 284 ЦПК України не є підставою для не набрання або зупинення набрання законної сили заочним рішенням. 
       Посилання боржників на те, що виконавчі листи були видані за заочним рішенням, яке не набрало законної сили, які є фактично єдиним обґрунтуванням для визнання виконавчих документів таким, що не підлягають виконанню, колегія суддів не може прийняти до уваги оскільки такі посилання є необґрунтованими та безпідставними, зводяться до особистого сприйняття і довільного тлумачення боржниками обставин та норм процесуального права.         
       Боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ФГ «Славутич» не надали будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року не набрало законної сили. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Так само відсутні будь-які докази помилкової видачі судом виконавчих листів.
       Відповідачі по справі не позбавлені можливості подати апеляційну скаргу на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року у справі № 175/4048/21. 
       Крім того, колегія суддів вважає за потрібне, зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).
       Згідно п. 5, 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
       Відповідно до абзацу другого частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
       На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви.
       Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, ці доводи не спростовують висновків про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви.
       Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Враховуючи, що апеляційний суд повно, всебічно та правильно встановив обставини справи, ухваливши законне та обґрунтоване судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення – залишенню без змін.
       Колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали. 
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Славутич»— залишити без задоволення.
       Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: