ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/7692/23	Головуючий у 1-й інстанції Кунцьо С.В. 	
Провадження № 33/817/329/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.5 ст. 126 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень.
       Як визнав суд, ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 12 год. 31 хв. на 158 км а/д М-30в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, керував автомобілем марки «Jeep Limiter CRD», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, порушивши таким чином вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, що вчинено повторно протягом року.

       В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
Вважає, що оскаржуване ним рішення місцевого суду є незаконним та необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що керувати автомобілем ОСОБА_1 вміє, навички водіння має, ПДР знає, які вивчав самостійно. Однак, посвідчення водія не отримував, так як з 2017 року перебував в зоні АТО, не мав реальної можливості і часу з`явитись в сервісні центри МВС для отримання посвідчення водія, так як постійно проходить військову службу.
Зазначає, що суд першої інстанції пославшись, як на доказ вини, на дані, які містяться у рапорті інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Місюри Р. від 23.04.2023, не врахував правові висновки, які містяться у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а, згідно якого, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Стверджує, що судом першої інстанції не вжито всіх заходів для розгляду справи про адміністративні правопорушення з його присутністю, не відкладено розгляд справи після першої неявки ОСОБА_1 в судове засідання, хоча в протоколі і зазначено його місце роботи і номер телефону, тобто судом не виконано належним чином обов`язку для забезпечення реалізації його прав, визначених статтею 268 КУпАП.
Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки він не був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи; копію оскаржуваної постанови отримала його мати — ОСОБА_2 , оскільки з 25.02.2022 ОСОБА_1 перебував в районі ведення бойових дій, зв`язку з ним не було; постанову отримано останнім 06.06.2023, шляхом надсилання йому її за допомогою соціальних мереж.
       В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його часті.
Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, не перешкоджає розгляду скарги, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
За наведених обставин, вважаю за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення за апеляційної скаргою ОСОБА_1 без участі останнього.
       Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.
       За загальним правилом, визначеним ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк, за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
       Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 , як особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, участі у розгляді справи судом першої інстанції не брав.
       З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що копію постанови Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2023 року отримано ОСОБА_3 23.05.2023 року.
       Як слідує із змісту апеляційної скарги, поданої апелянтом ОСОБА_1 , копію судового рішення ним отримано лише 06 червня 2023 року.
       На підтвердження даного аргументу, до матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив фотокопію (скріншот) електронного листування, згідно якого, копію постанови йому було надіслано 06 червня 2023 року за допомогою месенджера.         
       Апеляційну скаргу подано 07 червня 2023 року.
       За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Згідно п. 2.1 А Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
       Згідно ч.ч.9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
       Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою — четвертою цієї статті:
       - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;
       - керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;
       - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039763 від 23 квітня 2023 року, ОСОБА_1 23 квітня 2023 року о 12 год. 31 хв. на 158 км а/д М-30в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, керував автомобілем марки «Jeep Limiter CRD», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, порушивши таким чином вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, що вчинено повторно протягом року.
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. В графі пояснення особи, яка притягується до адміністравної відповідальності, по суті рішення ОСОБА_1 . Зазначено, що він просить не притягувати до відповідальності, у зв`язку із військовою службою та не мав змоги закінчити навчання на отримання посвідчення водія.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6223880 від 28.11.2022. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 3400 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом, не маючи права керування відповідним транспортним засобом.
       Згідно довідки, виданої УПП в Тернопільській області ДПП вбачається, що по даних Інформаційного порталу Національної поліції України, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 — посвідчення водія не отримував.
       Факт скоєння ОСОБА_1 вказаних адміністративних правопорушень підтверджується також іншими доказами, зокрема: аудіовізуальним диском, на якому міститься розгляд справи суб`єктом владних повноважень на місці зупинки автомобіля марки «Jeep Limiter CRD», номерний знак НОМЕР_1 ; роздруківками фотознімків з приладу TruCAM серійний номер №TС008352 від 23.04.2023 року о 12.31 год.; копією постанови серії ЕАС №6877554 від 23.04.2023 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Місюри Р. від 23.04.2023 р.
               
       Отже, винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Відтак, доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими табезпідставними.
       Щодо посилання апелянта на недопустимість рапорту інспектора поліції, як доказу винуватості особи, суддя враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.
       Твердження апелянта про те, що розгляд справи відбувся без його участі, що призвело до порушення його права на захист, - не є підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП не відноситься до категорії справ, у яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. 
       Крім цього ОСОБА_1 , як особа яка притягнута до адміністративної відповідальності, скористався правом апеляційного оскарження та не був позбавлений можливості реалізувати надані йому права, зокрема права на захист. 
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Суд констатує, що виходячи зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 фактично не заперечує факту повторного протягом року керування ним транспортним засобом як особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а його доводи щодо незаконності постанови місцевого суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП базуються на виключно суб`єктивній оцінці апелянта норм права, якими регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення.
       Накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції обрав стягнення, визначене санкцією ст.125 ч.5 КК України, у виді штрафу у фіксованому правовою нормою розмірі.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 р. відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

        Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя