У х в а л а        
26 липня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 751/6006/21-ц
провадження № 61-9766 ск 23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду 
м. Чернігова від 24 червня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «МетаБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 червня 
2022 року позов акціонерного товариства «МетаБанк» задоволено частково. 
Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «МетаБанк», прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 14 2425,19 дол. США, що складається із заборгованості: 
по простроченому кредиту - 38 472,93 дол. США; по простроченим процентам - 79 680,17 дол США; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 
24 272,09 дол. США.
Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова 
від 24 червня 2022 року у частині стягнення заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом і розподілу судових витрат змінено.
Збільшено розмір солідарно стягнутих з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «МетаБанк» процентів за користування кредитом до 113 506 доларів 42 центів США та судового збору з кожного з них до 35 772 грн 78 коп.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
03 липня 2023 року до Верховного Суду через «Скриню» представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано касаційну скаргу, у якій просить рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 10 липня 2023 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зменшення розміру сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано надіслати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У липні 2023 року представник заявника направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2023 року, у яких порушує повторно клопотання про зменшення чи відстрочення сплати судового збору, посилаючись на скрутний майновий стан, оскільки ОСОБА_1 доходів не отримує, єдине його нерухоме майно знаходиться під арештом. Також зазначає, що на 
його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, надавши відповідні докази. 
Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами 
не допускається. 
Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.
Враховуючи предмет спору, клопотання представника ОСОБА_1 - 
ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, так як вказані обставини не можуть вважатись достатньою підставою для зменшення чи розстрочення сплати судового збору.
Оскільки у відведений судом строк, станом на 26 липня 2023 року, ухвала суду не виконана, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, нових поважних доводів щодо зменшення розміру чи розстрочення сплати судового збору не наведено, тому касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Керуючись статтями 185, 392, 393, ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду 
м. Чернігова від 24 червня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 червня 2023 року вважати неподаною та повернути заявникові.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                          Б. І. Гулько