КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
        Справа № 756/8768/19                                        Головуючий у 1 інстанції: Шевчук А.В.
 Провадження № 22-ц/824/1700/2023                Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 серпня 2023 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                           Шебуєвої В.А., 
суддів                                   Крижанівської Г.В., Матвієнко Ю.О.,
секретар                                        Ткаченко В.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,-
 
в с т а н о в и в:
 
В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову вказувала, що від шлюбу з ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року шлюб між нею та ОСОБА_2 розірваний, стягнуто з ОСОБА_2 її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей  у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу. На підставі її заяви Святошинським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 29.05.2015 року відкрито виконавче провадження.   25.10.2017 року з метою ухилення від сплати аліментів ОСОБА_2 звільнився з роботи за власним бажанням і з тих пір по теперішній час аліменти не сплачує. Згідно довідки головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві станом на 12.06.2019 року за період з листопада 2017 року по травень 2019 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах складає 85 049,27 грн. Розмір неустойки згідно її розрахунку за період з 01.11.2017 року по 31.05.2019 року (577 днів) склав  250 078,98 грн.   ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам в розмірі  85 049,27 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 85 049,27 грн., що дорівнює розміру заборгованості.
В ході розгляду справи ОСОБА_1 збільшувала позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року в сумі 121 894,60 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2017 року по 31.12.2019 року в сумі 121 894,60 грн..
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року в позові   ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов. Посилається  на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що  суд першої інстанції безпідставно відхилив як суперечливий наданий нею розрахунок заборгованості  зі сплати аліментів від 09 липня 2021 року, складений старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). Розрахунок заборгованості відповідача по аліментам складений та підписаний уповноваженою посадовою особою та судом не скасований. Виконати вимоги суду про надання іншого розрахунку державного виконавця про заборгованості зі сплати аліментів вона не мала змоги. Державний виконавець вважає виконаний ним розрахунок  заборгованості  від 09 липня 2021 року правильним і іншого розрахунку їй не надав. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець здійснював ряд заходів по виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по  аліментам, проте це не дало позитивного результату. 
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню  з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.  Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із розрахунку на кожну дитину (а.с. 8-10).
12.08.2015 року Оболонським районним судом м. Києва ОСОБА_1 виданий виконавчий лист, який пред`явлений нею до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.
Постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 29.10.2015 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В подальшому виконавчий лист був переданий до виконання до Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що  рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року і постанова ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 29.10.2015 року про відкриття виконавчого провадження містить чіткий термін припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 - до досягнення старшою дитиною повноліття. А отже, 23.06.2016 року стягнення аліментів мало бути припинено і закінчено виконавче провадження, або щонайменше продовження стягнення аліментів з 24.06.2016 року могло б відбуватися за умови вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. ОСОБА_1 подала суду розрахунки заборгованості ОСОБА_2 по аліментах, які констатують припинення стягнення аліментів датою досягнення старшою дитиною повноліття, і в той же час, продовжують відображати заборгованість по аліментах на двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітків платника аліментів. Також за висновком суду ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів винних дій ОСОБА_2 , відомостей про реально стягнуті суми в рахунок оплати аліментів та відомостей про добровільні оплати можливої заборгованості. Відтак, суд позбавлений можливості самостійно з`ясувати питання наявності заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів та її можливий розмір.
Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. 
Таким чином, у разі виникнення заборгованості для платника аліментів настає відповідальність у вигляді , передбачена частиною першою статті 196 СК України.
Відповідно до змісту вказаної норми, пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати.
Одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у разі виникнення заборгованості, не залежно від того погасив таку заборгованість платник аліментів чи ні за весь період прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення.
Як встановлено судом, рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.07.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті адімегьи на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із розрахунку на кожну дитини. 
Виданий на підставі даного рішення виконавчий лист пред`явлений до виконання.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів і має заборгованість. 
Відповідно до складеного старшим державним виконавцем Деснянським РВ ДВС у м. Києві Черухою О.М. розрахунку від 08 січня 2020 року загальний розмірі заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 31 грудня 2019 року становить 121894,60 грн. (а.с. 62).  
Матеріали справи не містять заперечень відповідача ОСОБА_2 складеного розрахунку заборгованості. А тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у повному обсязі. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на те, що стягнення аліментів мало бути припинено і закінчено виконавче провадження до 23.06.2016 року з досягненням повноліття  старшою дитиноюОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також неможливість з наданих позивачкою розрахунків установити наявність заборгованості по аліментам та її  розмір. 
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають положенням ч. 3 ст. 183 СК України, яка визначає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мало продовжуватися до досягнення ним повноліття, за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи засади рівності часток дітей у присуджених аліментах у частці від заробітку або доходу платника, наданий позивачкою розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  становить 60 947,30 грн., що складає половину суми від нарахованої заборгованості на двох дітей.
Відповідно до наданого ОСОБА_1 розрахунку пені за прострочення аліментів на утримання двох дітей заборгованість за період з 01 листопада 2017 року по 31 грудня 2019 року становить 800 175,58 грн. Відповідно, пеня за прострочення сплати аліментів на утримання однієї дитини відповідно до частки у розмірі аліментів на кожного із них за вказаний період становить 400 087,79 грн.
Враховуючи встановлений ст. 196 СК України граничний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2   за період з 01 листопада 2017 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 60 947,30 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для  стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів.  
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження», за яким стягнення заборгованості по сплаті аліментів здійснюється в рамках виконавчого провадження. Відповідно до положень ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Тобто, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. А тому позовні вимоги в частині з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментах на утримання дітей задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про  стягненні пені з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 60 947,30 грн. Підстави для задоволення іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог в дохід держави підлягає стягненню 609,47 грн. судового збору.
  
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 січня 2022 року та ухвалити нове.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  за період з 01 листопада 2017 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 60 947,30 грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 в дохід держави 609,47 грн. судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 09 серпня  2023 року. 

Суддя-доповідач                                                     Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                            Крижанівська Г.В.
 
                                                                               Матвієнко Ю.О.