ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6164/23                                                               

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Епель О.В.
За участю секретаря: Єжелі А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, суддя Леонтович А.М., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружноого адміністративного суду з адміністративним позов до Відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому просив:  
- визнати протиправними дії старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни щодо пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52086132 від 13.09.2016;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиці України Григорян Олени Грайровна у виконавчому провадженні №70604263 від 22.12.2022 про відкриття виконавчого провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у державного виконавця відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначено в оскаржуваній постанові, оскільки ним не було здійснено дій щодо примусового виконання рішення суду.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.03.2015 Постійнодіючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» ухвалив рішення у справі №15/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості у сумі 1 669 368,40 доларів США, що згідно з курсом НБУ (станом на день прийняття рішення) еквівалентно 50 098 079,55 грн, та третейського збору у сумі 25 500,00 грн.
Підставою для прийняття зазначеного рішення стало невиконання боржником своїх кредитних зобов?язань у розмірі 1 669 368,40 доларів США перед ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з договорами про іпотечний кредит №MRTG-000000001885 від 30.03.2007 та №MRTG-000000002323 від 16.04.2007.
На підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 28.04.2015 у справі №752/6208/15-ц за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» видано виконавчі листи на примусове виконання рішення Третейського суду від 23.03.2015.             
02.09.2016 головний державний виконавець ВПВР ДВС МЮУ Біловол В.О. виніс постанову про відкриття провадження №52086132 про примусове виконання виконавчого листа №752/151/51-ц від 05.05.2015, виданого Голосівським районним судом міста Києва.
13.09.2016 головний державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ Біловол В.О. виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52086132 у розмірі 5 009 807,95 грн.
Згідно із ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/6208/15-від 08.11.2022 та постановою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №52086132 від 22.12.2022 відбулась заміна сторони, а саме стягувача АТ «Альфа Банк» замінено на ТОВ «ФК «Інком Груп».
17.11.2022 ТОВ «ФК «Інком Груп» звернулось до державного виконавця ВПРВ ДДВС МЮУ із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52086132.
Постановою державного виконавця ВПІВР ДДВС МЮУ Григорян Олени Грайровни від 22.12.2022 у виконавчому провадженні №52086132 стягувачу повернуто виконавчий лист №752/151/15-ц, виданий Голосіївським районним судом міста Києва 05.05.2015, що зумовило закінчення виконавчого провадження (згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача).
22.12.2022 ВПВР ДДВС МЮУ пред`явив до виконання постанову про стягнення виконавчого збору від 13.09.2016, прийняту у виконавчому провадженні №52086132, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження №70604263 згідно із постановою про відкриття провадження від 22.12.2022.
Оскільки жодних реальних стягнень за виконавчим документом не відбулось, виконавчий збір у такому виконавчому провадженні №52086132 за таких умов, на думку позивача, не підлягає стягненню.
Вважаючи постанову про стягнення виконачого збору протиправною та такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV, що був чинний на дату відкриття виконавчих проваджень).
Відповідно до частини другої  статті 25 Закону № 606-XIV  державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Згідно з частиною першою  статті 27 Закону № 606-XIV,    у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою    статті 25 цього Закону    для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець    на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.
Відповідно до частини першої    статті 28 Закону № 606-XIV, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою    статті 25 цього Закону    для самостійного його виконання,    постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню,    або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Разом з цим, 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), пунктом 7 розд. ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII    заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою та другою статті 27 Закону № 1404-VIII (у редакції, викладеній згідно із Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Згідно з частиною третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.
Закон № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.
Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.
Норми частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.
Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу 10 пункту 8 розділу III Інструкції.
При цьому, пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.
Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом. 
Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 2540/3203/18 та постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 400/4023/19.

Як убачається із матеріалів справи, 02.09.2016 головний державний виконавець ВПВР ДВС МЮУ Біловол В.О. виніс постанову про відкриття провадження №52086132 про примусове виконання виконавчого листа №752/151/51-ц від 05.05.2015, виданого Голосівським районним судом міста Києва.
13.09.2016 головний державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ Біловол В.О. виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52086132 у розмірі 5 009 807,95 грн.
Згідно із ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/6208/15-від 08.11.2022 та постановою про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №52086132 від 22.12.2022 відбулась заміна сторони, а саме стягувача АТ «Альфа Банк» замінено на ТОВ «ФК «Інком Груп».
17.11.2022 ТОВ «ФК «Інком Груп» звернулось до державного виконавця ВПРВ ДДВС МЮУ із заявою про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №52086132.
Постановою державного виконавця ВПІВР ДДВС МЮУ Григорян Олени Грайровни від 22.12.2022 у виконавчому провадженні №52086132 стягувачу повернуто виконавчий лист №752/151/15-ц, виданий Голосіївським районним судом міста Києва 05.05.2015, що зумовило закінчення виконавчого провадження (згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача).
22.12.2022 ВПВР ДДВС МЮУ пред`явив до виконання постанову про стягнення виконавчого збору від 13.09.2016, прийняту у виконавчому провадженні №52086132, що стало підставою для відкриття виконавчого провадження №70604263 згідно із постановою про відкриття провадження від 22.12.2022.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови від 13.09.2016 року про стягнення виконавчого збору у ВП №52086132 строк пред`явлення вказаної постанови до виконання один рік.
При цьому, старшим виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Оленою Грайровною після повернення виконавчого документа стягувачу на підставі згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (22.12.2022) всупереч вимогам ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII та Інструкції з організації примусового виконання рішень не було винесено постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №52086132, а пред`явлено до виконання постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №52086132 від 13.09.2016 та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2022 у виконавчому провадженні №70604263 щодо стягнення виконавчого збору.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що дії старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни щодо пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52086132 від 13.09.2016 є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2022 у виконавчому провадженні №70604263 щодо стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення щодо відмови у задоволенні прозовних вимог ОСОБА_1 з помилковим застосуванням норм матеріального права, без встановлення всіх обставин справи та без надання належної оцінки, а тому рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. ч. 1. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.  
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону (ч.2 ст.317 КАСУ).
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є протиправною та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог. 
Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 цієї статті передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2147,20 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №921020036 від 10 січня 2023 року та судовий збір при поданні апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1-47К від 17 квітня 2023 року.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5368,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії старшого виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Олени Грайровни щодо пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №52086132 від 13.09.2016.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиці України Григорян Олени Грайровни у виконавчому провадженні №70604263 від 22.12.2022 про відкриття виконавчого провадження.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ: 00015622) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок) згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №921020036 від 10 січня 2023 року та судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн (три тисячі двісті двадцять гивень вісімдесят копійок) згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1-47К від 17 квітня 2023 року, разом витрати зі сплати судового збору в розмірі 5  368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України. 

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Епель О.В.