ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6263/23 Справа № 185/2231/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоров`я, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 посилався на те, що він більше 33 років працював на підприємствах ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” у шкідливих умовах і отримав професійні захворювання. 30 березня 2016 року  ОСОБА_1  був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України). 08 серпня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у  ОСОБА_1 , з якого вбачається, що комісія 08 серпня 2016 року провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 та встановила діагноз: 1) радикулопатія білатерна попереково-крижова L4-S1, шийна С5-С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолапоткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.), суглобів, код М 54.1, код М17-М19; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А.ЛН першого ступеня, код J44, J43.8.; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), код Н90.3. Висновком МСЕК йому первинно безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності за профзахворювання, з визначенням з 31 серпня 2016 року третьої групи інвалідності. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода. На підставі викладеного  ОСОБА_1  просив суд стягнути з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я у сумі 241000.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року частково задоволено позовні вимоги   ОСОБА_1 . Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 120 000 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на користь держави судовий збір у розмірі 1 200 грн. 
В апеляційній скарзі ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” просить  змінити рішення  суду від 04 травня 2023 року в частині стягнення на корить ОСОБА_1 моральної шкоди, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з ушкодженням здоров`я до 60 000 грн. з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, розстрочивши виконання рішення, на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній день місяця, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального права. 
В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.        Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Згідно ст. 4 Закону України “Про охорону праці”, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно зі ст. 6 Закону України “Про охорону праці” умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Відповідно до ст.13 Закону України “Про охорону праці” роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.
Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).
За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.
Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).
У справі встановлено, ОСОБА_1 має трудовий стаж в умовах впливу шкідливих факторів, працюючи у структурних підприємствах ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, 33 роки 8 місяців (а.с.36-39).
       30 березня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений відповідачем з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи (п.2 ст.40 КЗпП України) (а.с.37).
       08 серпня 2016 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. затверджено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 , з якого вбачається, що комісія 08 серпня 2016 року провела розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання у ОСОБА_1 та встановила діагноз: 1) радикулопатія білатерна попереково-крижова L4-S1, шийна С5-С7, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолапоткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу у поєднанні з періартрозами ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.), суглобів, код М 54.1, код М17-М19; 2) хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А.ЛН першого ступеня, код J44, J43.8.; 3) нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), код Н90.3 (а.с.20, 21).
       Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.
       Причини виникнення професійного захворювання. Хімічні фактори: вміст пилу з вмістом SіО2 кристалічного 15,0% в повітрі робочої зони в 39,1 раз перевищує ГДК (фактичне значення 78,2 мг/м3, при нормативному – 2 мг/м3) по СанПин 4617-88 «Гранично допустимі концентрації (ГДК) шкідливих речовин в повітрі робочої зони». Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 11 дБА (фактичне значення 91 дБА, при нормативному – 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99, освітленість (коефіцієнт природного освітлення) – природнє освітлення відсутнє, при нормі – 0,6; температура повітря вище нормативних параметрів на 3,3 гр. С (фактичне значення 22,2 гр. С, при нормативному – 17,0-18,9 гр. С мг/м3), відносна вологість повітря вище нормативних параметрів на 13% (фактичне значення 88%, при нормі – 75%) по ДСН 3.3.6.042-99. ДСП 3.3.1.095-2002. Важкість праці: зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, тулуба, ніг) становить 46850 кг/м, при нормі до 22000 кг/м; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 43,85 кг, при нормі до 15 кг; величина статичного навантаження на зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками 74560 кг/с, при нормі 36000 кг/с; перебування в незручній або фіксованій позі 54,4% змінного часу, при нормі – вільна зручна поза; нахили тулуба (вимушені, більше 30 гр) становить 293 разів за зміну, при нормі до 50 разів на зміну; переміщення у просторі (переходи, обумовлені технологічним процесом, протягом зміни) по горизонталі становить 5,97 км, при нормі до 4 км. Напруженість праці: навантаження на слуховий аналізатор (при виробничій необхідності сприйняття мови чи диференційованих сигналів) – розбірливість слів та сигналів від 70% до 50%, при нормі – від 100% до 90%), ступінь відповідальності за результат своєї діяльності , значущість помилки – є відповідальним за функціональну якість кінцевої продукції, робіт, завдання, неправильні рішення можуть викликати пошкодження обладнання, зупинку технологічного процесу, можливу небезпеку для життя, при нормі – є відповідальним за виконання окремих елементів завдання. Вимагає додаткових зусиль в роботі з боку працівника; ступінь ризику для власного життя та життя людей – вірогідний (норма-виключений); ступінь відповідальності за безпеку інших осіб – є відповідальним за безпеку (норма-виключена), нерегулярна змінність з роботою в нічний час (норма – однозмінна робота без нічної зміни).
       Відповідно до п.19 особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: не встановлені.
       Згідно довідок Міжрайонної профпатологічної МСЕК до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААА, № 073020; про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 12 ААА, № 042556 від 09 вересня 2016 року ОСОБА_1 первинно безстроково встановлено з 31 серпня 2016 року третю групу інвалідності по профзахворюванню, а також 60% відсотків втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі: 45 відсотків - радикулопатія з ДПФ; 10 відсотків - ХОЗЛ, 5 відсотків – туговухість. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування. Встановлена потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне та санаторне лікування (а.с.18, 19).
       Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.
Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, став особою з інвалідністю третьої групи, втратив 60% професійної працездатності, з них: 45% - радикулопатія; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% - туговухість, що порушило його звичне життя, змусило пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, позивач змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження відновлюванні процедури, лікування, у зв`язку з чим, позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані позивача. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений проходити курс лікування, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. 
Отже, позивач має трудовий стаж в умовах впливу шкідливих факторів, працюючи у структурних підприємствах ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, 33 роки 8 місяців. Позивачу ОСОБА_1 первинно безстроково встановлено з 31 серпня 2016 року третю групу інвалідності по профзахворюванню, а також 60% відсотків втрати професійної працездатності сукупно, у тому числі: 45 відсотків - радикулопатія з ДПФ; 10 відсотків - ХОЗЛ, 5 відсотків – туговухість, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності та безпідставності позовних вимог позивача є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” – залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року в оскарженій частині - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 17 липня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна 

О.В.Свистунова