ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/9128/17  Номер провадження 22-ц/814/666/23	Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Дорош А.І., Пилипчук Л.І., 
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року
у  справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КИЇВ РЕ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення матеріальної та моральної шкоди
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
16.06.2017 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, прохаючи суд стягнути солідарно з відповідачів Страхової компанії «КИЇВ РЕ», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на її користь матеріальну шкоду 49 000 грн, а з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 108 055,27 грн та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн; солідарно стягнути з усіх відповідачів вартість проведеного авто товарознавчого дослідження в розмірі 1 585,80 грн та судові витрати. (т.1 а.с. 21-25)
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 24 листопада 2016 року о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_2 керувала автомобілем «Ауді», державний номер НОМЕР_1 , на перехресті проспекту Лозовеньківський та проспекту Людвига Свободи у місті Харкові, де, не дотримавшись дистанції, скоїла ДТП з автомобілем «Форд», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, яка, в свою чергу, зіткнулась з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Ввнаслідок ДТП її транспортний засіб було пошкоджено. 
У подальшому винуватість відповідачки ОСОБА_2 була встановлена постановою Дзержинського районного суду від 16 квітня 2017 року. 
Проведеним експертним дослідженням установлено вартість заподіяної їй матеріальної шкоди у розмірі 157 055,27 грн.
Також, вказувала, що їй була заподіяна моральна шкода, розмір якої нею оцінено у сумі 5 000 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
В апеляційній скарзі ОСОБА_4  прохала рішення суду скасувати та ухвалити  у справі  нове  рішення про задоволення  її позовних вимог. Вказувала, що  висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи та  зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.  
Зазначила, що суд безпідставно не взяв до уваги висновки судово-експертного дослідження щодо визначення розміру заподіяної матеріальної шкоди та піддав ці висновки сумніву виключно на підставі припущень, що є недопустимим.
Вказувала, що вона своєчасно повідомила страхову компанію «КИЇВ РЕ» про ДТП та звернулась із вимогою про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, однак їй було відмовлено у зв`язку із нікчемністю страхового полісу, тому вона звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», яка також відмовила їй у виплаті страхового відшкодування. 
Посилалась на необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди.
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
Відзиви на апеляційну скаргу до апеляційного суду від відповідачів не надходили.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
24 листопада 2016 року о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ауді 80», державний номер НОМЕР_1 , на перехресті проспекту Лозовеньківський та проспекту Людвига Свободи у місті Харкові, де, не дотримуючись дистанції, скоїла ДТП з автомобілем «Форд», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивачки, яка, в свою чергу, зіткнулась з автомобілем «Фольксваген», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням гр. ОСОБА_3 . 
Згідно з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2017 року встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні даної ДТП та в її діях наявне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у дохід держави в розмірі 340 гривень.
Згідно з відомостями Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно володіють транспортним засобом «Audi 80», днз НОМЕР_1 (транспортний засіб винуватця ДТП – ОСОБА_2 ), на дату скоєння ДТП була застрахована одночасно у двох страхових компаніях.
Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7173482 від 28.01.2016, терміном дії з 28.01.2016 по 27.01.2017 у ПрАТ «СК «ВУСО». Згідно з умовами договору, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю складає 100 000 грн; за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн; безумовна франшиза - 00,00 грн.
Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6747072 від 06.03.2016 - терміном дії з 07.03.2016 по 06.03.2017 - у ТДВ «СК «КИЇВ РЕ».
Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7173482 від 28.01.2016, виданий ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з інформацією ЦБД МТСБУ був чинним станом на 05.03.2016, а отже він був укладений раніше полісу ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» та діяв на момент укладення другого полісу.
Врахувавши те, що під час укладення Полісу № НОМЕР_4 у ТДВ «СК «КИЇВ РЕ», транспортний засіб «Audi 80», днз НОМЕР_1 , вже було застраховано у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно з Полісом № АЕ/7173482, який був чинний як на момент укладення нового договору страхування, так і на момент настання страхового випадку, страхувальником при укладенні нового договору страхування не було повідомлено про наявність іншого договору страхування щодо забезпечуваного транспортного засобу, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин Поліс № АЕ/6747072, укладений із ТДВ «СК «КИЇВ РЕ», у силу статті 989 ЦК України, є нікчемним.
Отже, у цьому випадку, ТДВ «СК «КИЇВ РЕ» не є відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди, завданої транспортному засобу позивача внаслідок ДТП, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП у відношенні до ТДВ «СК КИЇВ РЕ». (висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №759/10739/16-ц, від 18.04.2018 у справі № 910/24068/16).
Оцінивши наявні у справі докази та, відмовляючи в задоволенні позовних вимог до інших відповідачів, місцевий суд виходив з того, що позивач не була позбавлена можливості, безперешкодно, як на місці ДТП, так і в подальшому отримати від органів поліції інформацію щодо наявності або відсутності у винуватця пригоди полісу страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та, дотримуючись Закону, звернутися до ПрАТ «СК «ВУСО» вчасно із заявою про здійснення страхової виплати в рахунок відшкодування майнової шкоди, до здійснення ремонту свого транспортного засобу.
Таким чином, позивач порушила порядок і строки звернення до страхової компанії, що призвело до неможливості призначення оцінки та визначення страховиком розміру завданої матеріальної шкоди. 
З урахуванням встановлених обставин, місцевий суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.06.2018 у справі № 405/5159/15-ц (провадження № 61-11029св18).
У зазначеній постанові Верховний Суд, скасовуючи рішення та відмовляючи у позові, зазначив, що апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем було порушено пункт 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика. Із урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 522/6853/16-ц (провадження № 61-35743св18).
Оскільки позивачем було порушено пункт 33.3 Закону щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика, то дії відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування є правомірними, а вимоги позивача про відшкодування шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. Дана правова позиція викладена у Постанові Касаційного господарського суду від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17.
Також, місцевий суд установив, що пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Ford Focus», НОМЕР_2 , який належить позивачу, на день повідомлення страхової компанії про ДТП та звернення позивача до страхової компанії із заявою про відшкодування майнової шкоди, був відремонтований (факт відновлення автомобіля сторонами не оспорюється) та що позивач не надала до суду докази фактичного здійснення ремонту.
Місцевий суд поставив під сумнів та не взяв до уваги Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 14177 від 27.02.2017, так і висновок автотоварознавчої експертизи № 9198 від 20.05.2020.
Відмовляючи у стягненні моральної шкоди, місцевий суд посилався про відсутність підстав для її відшкодування.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею , 22 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Порядок оцінки заподіяної шкоди визначається згідно з « Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі -Методика).
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, дорожньо-транспортна пригода сталася 24.11.2016. 
Під час ДТП автомобіль позивача зазнав ушкоджень, що підтверджується долученими до матеріалів справи фотографіями. (а.с. 216-225 т.1) 
До страхової компанії «КИЇВ РЕ» позивачка із заявою про виплату страхового відшкодування шкоди звернулась 03.02.2017.
Позивачці було повідомлено, що страховий поліс є нікчемним та їй необхідно звернутися до страхової компанії «ВУСО». (а.с. 26 т. 1)
До СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернулась 05.04.2017. Станом на час звернення, пошкоджений автомобіль був відремонтований, що стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. (а.с. 27, 92-101 т. 1)
За заявою позивачки дослідження транспортного засобу було проведено 27.02.2017 експертом Харківського НДІ судових експертиз  ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса   ОСОБА_5    в присутності виключно власника автомобіля ОСОБА_6 , про що складено висновок № 14177 від 27.02.2017. (а.с. 9 т. 1)
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.04.2019 клопотання представника відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи - задоволено. Призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаруса. На вирішення експертів поставлено наступні питання: «Яких пошкоджень зазнав автомобіль «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 , в результаті ДТП від 24 листопада 2016 року? Яка вартість відновлювального ремонту автомобілю «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП від 24 листопада 2016 року? Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «Ford Focus», державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП від 24 листопада 2016 року?». 
З посиланням на зазначений вище висновок № 14177 від 27.02.2017, було проведено судово-автотоварознавчу експертизу, про що складено висновок № 9198 від 20.05.2020. У відповідності до Висновку експерта за результатами автотоварознавчої експертизи № 9198 від 20.05.2020 вартість відновлювального ремонту складає 144 844 грн 10 коп. (а.с. 166-182). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених   ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України) 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди до усіх відповідачів є законним та обґрунтованим та відповідають вимогам матеріального та процесуального права. 
Так, позивачкою у справі не заперечується той факт, що на час звернення до страхових компаній із заявами про виплату страхового відшкодування у відповідності з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль було відремонтовано. 
В ході судового розгляду справи позивач жодних доказів про фактичні витрати на відновлення автомобіля не надала. 
Висновки місцевого суду про те, що позивач у справі не була позбавлена можливості своєчасно звернутися до страхової компанії із заявою про здійснення регламентної виплати до здійснення ремонту свого автомобіля, та що проведення ремонту автомобіля до його огляду представниками страхової компанії (фактичне відновлення автомобіля до його огляду) позбавило представників страхової компанії визначити дійсний розмір матеріальної шкоди, відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Доводи апеляційної скарги в частині порушення місцевим судом норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свого підтвердження не знайшли. 
У відповідності із вимогами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Висновки судово автотоварознавчої експертизи про відновну вартість автомобіля місцевий суд вірно не взяв до уваги, оскільки вказаними висновками не підтверджуються фактично понесені позивачкою витрати на ремонт автомобіля.
Крім того, згідно з висновком експертизи № 9198 від 20.05.2020 розмір заподіяних збитків визначався не на час ДТП (2016 рік), чи на час звернення позивачки до суду (2017 рік), а станом на час проведення експертизи - 07.05.2020 (а.с. 71 - ремонтна калькуляція). 
Надання позивачкою у справі доказів фактично понесених витрат на ремонт автомобіля (2017 рік) є її процесуальним обов`язком, який не становить для неї надмірного тягаря. 
Щодо відшкодування моральної шкоди 
У відповідності з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Часиною 2 вказаної статті передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч. ч. 3-5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з позовної заяви, обґрунтовуючи факт заподіяння моральної шкоди, позивач зазначала, що внаслідок ДТП вона перенесла фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя та інші моральні страждання. Крім того, був пошкоджений її автомобіль. 
Апеляційний суд вважає, що факт ДТП та пошкодження автомобіля позивачки є доведеними належними доказами у справі, у зв`язку з чим позивач безумовно зазнала моральні страждання.
Апеляційний суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування в сумі 5 000 грн є розумним відшкодуванням заподіяної їй моральної шкоди. 
В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими. 
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення.
Щодо розподілу судового збору. 
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
За подачу позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1 586,43 грн, а за подачу апеляційної скарги – 2 379,60 грн.
Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню – лише в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн, що становить 3% від ціни позову (162 055, 27 грн), таким чином з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 118,98 грн. 
(із розрахунку: (1 586,43 + 2 379,60) х 3%).
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди - скасувати. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн та судові витрати у розмірі 118,98 грн.
В іншій частині Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 липня 2023 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                 А.І. Дорош 

Л.І. Пилипчук