Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 р. 	Справа № 440/9207/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2023, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039 по справі № 440/9207/22
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "АС Транс-груп"  
до   Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті ,   Державної служби України з безпеки на транспорті                     
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АС Транс-груп" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 28.07.2022 №190369 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем не було дотримано приписів Порядку №1567 щодо дотримання процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення. Крім того, зазначено, що на момент проведення перевірок вантажний автомобіль не знаходився у користуванні та експлуатації позивача, тому у розумінні статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" позивач не вважався автомобільним перевізником. Вважає, що у відповідача не було правових підстав на притягнення до відповідальності позивача згідно спірної постанови.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду  від 07.03.2023 позов задоволено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття  з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 07.03.2023 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову  у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що  при вирішенні спору судом першої інстанції не надано правової оцінки суті виявленого порушення ТОВ "АС Транс-груп" , відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вказує, що Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області в повній мірі дотримано вимоги Порядку №1567 щодо належного повідомлення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Однак, на розгляд справи позивач у призначені дату та час не з`явився, жодних пояснень/заперечень щодо виявленого порушення та притягнення до відповідальності не надав. Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач  також вказав про те, що Порядок №1567 покладає на органи Укртрансбезпеки обов`язок саме щодо направлення повідомлення  суб`єкту господарювання, при цьому обов`язку щодо перевірки отримання такого повідомлення норми вказаного нормативного акту не передбачено. Згідно змісту чинних правових позицій сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Вказує, що відповідач у повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, проте позивач своїм правом на надання доказів, які б спростовували його вину, не скористався. З огляду на зазначене та зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-111, за відсутності інших відомостей про особу автомобільного перевізника, 28.07.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області  правомірно винесено постанову №190369 про застосування до ТОВ «АС Транс-груп» адміністративно- господарського штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2023 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачем отримано копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення  та довідками про  доставку електронного листа.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.02.2022 року працівниками Відділу державного нагляду (контролю) Державної служби України з безпеки на транспорт складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №328544, в якому зазначено, що 21.02.2022 року під час рейдової перевірки на а/д М-14 Одеса-Мелітополь км 21+434, транспортного засобу Renault Trailer ДНЗ НОМЕР_1 , автомобільний перевізник: ТОВ "УЛФ-Фінанс" виявлено порушення передбачене вимогами статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання послуг з перевезенням вантажів без документів передбачених статтею 48 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність протоколу адаптації та перевірки цифрового тахографу, а також відсутня картка водія до цифрового тахографу.
28.07.2022 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №190369, відповідно до якої враховуючи те, що ТОВ "АС Транс - Груп" допущено перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" стягнуто з ТОВ "АС Транс - Груп" адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.
Позивач, вважаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу такою, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за № 2344-III (далі також - Закон № 2344-III).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник – фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
За приписами ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.
Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону).
Згідно з ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Пунктом 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 визначено, що для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, є: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року за N 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
За змістом ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів, які на законних підставах надали у користування належний їм на праві приватної власності транспортний засіб.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Відповідно до пункту першого Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.
Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі – Порядок № 1567)
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567).
Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Як убачається з матеріалів справи, відповідачем винесено постанову № 190369 від 28.07.2022 про застосування до ТОВ "АС ТРАНС -ГРУП" адміністративно-господарського штрафу як до автомобільного перевізника, який допустив перевезення вантажу за відсутності документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність протоколу адаптації та перевірки цифрового тахографу, а також картки водія до цифрового тахографу.
Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивач не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно не є суб`єктом відповідальності за цим Законом.
Так, матеріалами справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 вантажний автомобіль Renault Premium 460 DXI реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ТОВ "УЛФ-ФІНАНС".
Відповідно договору фінансового лізингу №3986/06/19-Г від 12.06.2019 року ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" передало у користування вищевказаний транспортний засіб лізингоодержувачу - ПП "Полтаваінвестсервіс".           
Згідно договору про переведення прав та обов`язків від 10.12.2020 року права та обов`язки за договором фінансового лізингу №3986/06/19-Г від 12.06.2019 року перейшли до ТОВ "АС Транс - Груп".
Листом № УФ-32940 від 28.12.2020 ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" надало згоду ТОВ "АС Транс - Груп" на передачу транспортного засобу в оренду/сублізинг третій особі.
Згідно договору №291220 оренди (найму) транспортних засобів від 29.12.2020 року ТОВ "АС Транс - Груп" передав ТОВ "Тріас" у тимчасове платне користування на умовах найму майно, в тому числі спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка Renault, модель Premium 460 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно товарно-транспортної накладної №220220-00000082 від 20.02.2022 року автомобільним перевізником зазначено - ТОВ "ТРАІС".
Відповідачами не доведено, що на момент проведення перевірки зазначений в акті №328544 транспортний засіб - вантажний автомобіль Renault Premium 460 DXI реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився у користуванні чи експлуатації ТОВ "АС Транс - Груп".
Отже висновок відповідача до допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем, як автомобільним перевізником, не відповідає фактичним обставинам справи.
Враховуючи, те, що  відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження того, що саме позивач є автомобільним перевізником у розумінні статті 1 Закону № 2344-III, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у діях позивача  відсутній склад правопорушення, визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач своїм правом на надання доказів, які б спростовували його вину під час  розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт не скористався, то колегія суддів зазначає, що право позивача надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як під час розгляду справи органом державного контролю на автомобільному транспорті, так і на усіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.          
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 по справі № 440/9207/22  залишити без змін  . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий