П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/4345/23	

Категорія: 106000000                                                                                                           
                                                                                                                                  Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.
                                                                                                                                  Час і місце ухвалення:  м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.
             
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної установи “Північна виправна колонія (№90)” на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи “Північна виправна колонія (№90)” про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи “Північна виправна колонія (№90)”, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” щодо не виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби;
- зобов`язати державну установу “Північна виправна колонія (№ 90)” нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби.         
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на дату звільнення (14 січня 2022 року) відповідач на користь позивача зобов`язаний був нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, але всупереч ст. 116 КЗпП України та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей” від 17.07.1992 р. № 393, ніяких дій не вчинив, у зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1   до Державної установи “Північна виправна колонія (№90)” про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” щодо не виплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби  одноразової грошової допомоги у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби.
Зобов`язано Державну установу “Північна виправна колонія (№ 90)” нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів служби.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” на користь ОСОБА_1  суму сплаченого судового збору в розмірі 2    147 грн. 20 коп. (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок). 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” на користь ОСОБА_1  суму судових витрат на професійну правничу допомогу  у загальному розмірі 6    250 грн. 00 коп. (шість тисяч двісті п`ятдесят гривень нуль копійок). 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Державна установа “Північна виправна колонія (№90)” подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що через ряд обставин, які не залежали від дій установи, надати підтверджуючі документи, які збереглися у паперовому форматі та в особових справах персоналу, а також встановити факт невиплати позивачу грошової компенсації при звільненні, установа не має можливості. При цьому вказує, що судом першої інстанції протиправно не прийнято до уваги те, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду передбачений ч. 1ст. 233 КЗпП.
Позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що строк на звернення до суду не пропущено. При цьому вказує, що застосуванню підлягають норми ч.2 ст. 233 КЗпП та тримісячний строк звернення до суду, який обраховується з дня одержання письмового повідомлення про суми нараховані ти виплачені при звільненні. В свою чергу, позивач вказує, що такого повідомлення не отримав, натомість 15.02.2023 року отримав від відповідача лист, в якому останній повідомив про відсутність можливості виконати вимоги у зв`язку з втратою первинних документів.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311  КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом державної установи “Північна виправна колонія (№90)” № 1/ос від 10.01.2022 року майора внутрішньої служби ОСОБА_1 14 січня 2022 року звільнено з посади інженера (з енерго та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи “Північна виправна колонія (№90)”, яка розташована у м. Херсон по вул. Некрасова, буд. 234.
Згідно Витягу з наказу державної установи “Північна виправна колонія (№90)” № 1/ос від 10.01.2022 року “Про особовий склад”: “...Відповідно до пункту сьомого частини першої статті 77 (за власним бажанням) Закону України “Про Національну поліцію” звільнено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , інженера (з енерго та комунального забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи “Північна виправна колонія (№90)” 14 січня 2022 року.
Вислуга років згідно розрахунку станом на 14 січня 2022 року складає: Служба в календарному обчисленні: 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів;  Трудовий стаж: 12 (дванадцять) років 06 (шість) місяців 10 (десять) днів; Страховий стаж 27 (двадцять сім) років 03 (три) місяці 24 (двадцять чотири) дні.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей” від 17.07.1992р. № 393 виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги на день звільнення складає: 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів;
Відповідно до пункту 10 статті 93 Закону України “Про Національну поліцію” на день звільнення провести нарахування за невикористані щорічні чергові відпустки за 2016 рік у кількості 06 діб, за 2017 рік у кількості 32 доби; за 2018 рік у кількості 35 діб; за 2019 рік у кількості 36 діб; за 2020 рік у кількості 37 діб; зі 2021 рік у кількості 39 діб.
Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 04 січня 2022 року.” .
Таким чином, судом встановлено, що відповідно до вищезазначеного наказу, станом на дату звільнення (14 січня 2022 року) відповідач на користь позивача зобов`язаний був нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, але як зазначає позивач, всупереч ст. 116 КЗпП України та п. 10 постанови Кабінету Міністрів України “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей” від 17.07.1992 р. № 393, ніяких дій не вчинив.
Судом встановлено, що 17 січня 2022 року між позивачем та відповідачем укладено Строковий трудовий договір № 2 від 17 січня 2022 року, пунктом 1.1., п. 1.2. та п. 1.3. якого  передбачалося, що працівник (Позивач) приймається на посаду 0,5 ставки інженера (з організації комунально-побутового та інтендантського забезпечення) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи “Північна виправна колонія (№90)”. Працівник (позивач) приймається на роботу у період з 18 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року. Місцезнаходження трудової діяльності: державна установа “Північна виправна колонія (№90)” за адресою: місто Херсон, вулиця Некрасова, 234. 
17 січня 2022 року між позивачем та відповідачем укладено Строковий трудовий договір № 3 від 17 січня 2022 року, пунктом 1.1., п. 1.2. та п. 1.3. якого передбачалося, що працівник (позивач) приймається на посаду 0,5 ставки експедитора (з перевезень вантажів) відділу інтендантського та господарського забезпечення державної установи “Північна виправна колонія (№90)”. Працівник (позивач) приймається на роботу у період з 18 січня 2022 року по 28 лютого 2022 року. Місцезнаходження трудової діяльності: державна установа “Північна виправна колонія (№90)” за адресою: місто Херсон, вулиця Некрасова, 234.  
ОСОБА_2 повідомляв позивача, що одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а саме за 14 (чотирнадцять) років 09 (дев`ять) місяців 14 (чотирнадцять) днів, буде виплачена позивачу після закінчення строкового трудового договору № 2 та № 3, тобто після 28 лютого 2022 року.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, а також від 6 лютого 2023 року № 58 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб).
З перших днів воєнного стану м. Херсон перебувало під тимчасовою окупацією військами російської федерації, де розташована Державна установа “Північна виправна колонія” (№ 90)”.
Оскільки позивачу не були відомі причини не виплати на його користь одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також невідоме найменування органу (установи), який під час дії воєнного стану тимчасово уповноважений здійснювати виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, замість відповідача, 27.06.2022 року представником позивача - адвокатом Сулім Я.В. на адресу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було направлено адвокатський запит вих. № 59 від 27.06.2022 року.
Підставою для звернення саме в Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) став наказ Міністерства юстиції України № 2373/5 від 14.06.2022 року “Про визначення органу державної виконавчої служби, який здійснюватиме примусове виконання рішень”, відповідно до якого визначено, що під час дії воєнного стану примусове виконання рішень, місцем виконання яких є Херсонська область, здійснює відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро). 
Тобто станом 14.06.2022 року (дата подання адвокатського запиту) був відсутній орган на який покладалися повноваження щодо виконання наказу Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” від 10 січня 2022 року № 1/ОС “Про особовий склад”, а саме виплати на користь позивача одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
07.07.2022 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відповіді № 23/01.2-24/04 повідомило, що в органах державної виконавчої служби Херсонської області не перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в державній установі “Північна виправна колонія (№90).
Як встановлено судом, державна установа “Північна виправна колонія (№90)  розташована на території Херсонської міської територіальної громади, яка до 11.11.2022 року входила до переліку громад, що перебувала у тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.08.2022 року №188).
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, дата завершення тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади  - 11.11.2022 року.
16.08.2022 року представником позивача на електронну адресу Міністерства юстиції України надіслано запит у якому запитувалась наступна інформація: “ 1. Надати у письмовій формі інформацію про строки виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік внутрішньої служби у Державній установі “Північна виправна колонія (№90)”, яка розташована на тимчасово окупованій території м. Херсон по вул. Некрасова, 234. 2. Надати у письмовій формі інформацію про орган, який під час дії воєнного стану тимчасово уповноважений здійснювати виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, замість Державної установи “Північна виправна колонія (№90)”. яка розташована на тимчасово окупованій території м. Херсон. 3. Надати у письмовій формі інформацію про причини невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік внутрішньої служби у Державній установі “Північна виправна колонія (№90)”, яка розташована на тимчасово окупованій території м. Херсон по вул. Некрасова, 234.”.
На виконання запиту представника позивача від 16.08.2022 року, скерованого листом Міністерства юстиції України від 24.08.2022 року № 72464/27/32-33 та зареєстрованого в Департаменті з питань виконання кримінальних покарань від 25.08.2022 року № С-2289 ВС, щодо надання окремої інформації щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідач у листі від 23 вересня 2022 року № 71/ВС на № 9/1-2940-22/С-2289 ВС від 22.09.2022 року повідомив наступне: “Державна установа “Північна виправна колонія (№90) (далі - установа) розташована на території Херсонської міської територіальної громади, яка станом на 16.08.2022 року входить до переліку громад, що перебувають у тимчасовій окупації відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.08.2022 №188).
З метою тимчасового захисту персоналу на період тимчасової окупації, а також упередження взаємодії з незаконними представниками окупаційного режиму, наказом Міністерства юстиції України від 13.05.2022 року № 1951/5 “Про оголошення простою установ виконання покарань, слідчих ізоляторів та медичних реабілітаційних центрів, які тимчасово знаходяться на непідконтрольній Україні території”, в Державній установі “Північна виправна колонія (№90) оголошено простій.
28.06.2022 року проведено державну реєстрацію державної установи “Північна виправна колонія (№90) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підконтрольній Україні території та змінено керівника установи...
З перших днів війни місто Херсон було окуповано, здійснювати свої правозастосовні та правоохоронні функції установа не має можливості, доступ до особових справ персоналу установи, первинної документації та ін. відсутній, вивезення будь-якої документації з території установи було та залишається неможливим.
08.09.2022 року установою направлено повідомлення про неможливість вивезення первинної документації до Державної податкової служби України.
З огляду на вище викладене, зазначаємо, що надання інформації щодо здійснення розрахунку при звільненні зі служби ОСОБА_1 , яка міститься в первинних документах на даний час є неможливим”. 
27.09.2022 року представником позивача на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області направлено адвокатський запит № 67 від 27.09.2022 року.
07.10.2022 року Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області надіслало на адресу представника позивача лист №07-12-08/4991 від 07.10.2022 року у якому Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області повідомило про направлення за належністю адвокатського запиту від 29.09.2022 року № 67 щодо надання інформації про виплати на користь ОСОБА_1 . 
17.10.2022 року Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області надало відповідь № 07-01-25/6-06/1956 від 17.10.2022 року, у якій повідомило наступну інформацію: “Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонській області (далі – Головне управління Казначейства) розглянуло Ваш запит від 29.09.2022 року №67 та в межах компетенції повідомляє наступне.
Органи Казначейства у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства фінансів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України і Міністра фінансів України.
Відповідно до Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого наказом МФУ від 24.12.2012 № 1407 органи Казначейства здійснюють платежі на підставі платіжних доручень розпорядників бюджетних коштів, одержувачів бюджетних коштів у разі наявності в обліку відповідного бюджетного зобов`язання та бюджетного фінансового зобов`язання у межах залишків бюджетних коштів на рахунках розпорядників, одержувачів бюджетних коштів за відповідними кодами економічної класифікації видатків.
Під час подання документів на отримання заробітної плати та прирівняних до неї платежів розпорядники бюджетних коштів (одержувачі бюджетних коштів) подають платіжні доручення на перерахування (сплату), в тому числі на єдиний рахунок, утримань із заробітної плати працівників та нарахувань на фонд оплати праці або документи, що підтверджують їх фактичну сплату. За правильність оформлення та достовірність інформації, зазначеної у платіжних дорученнях, відповідають розпорядники бюджетних коштів (одержувачі бюджетних коштів). При застосуванні системи безготівкової виплати заробітної плати бюджетні кошти перераховуються (за згодою працівників) на поточні рахунки, відкриті в банках, відповідно до платіжних доручень.
Станом на 17.10.2022 року, за даними обліку Головного управління Казначейства, неоплачені платіжні доручення по розпоряднику бюджетних коштів Державна установа “Північна виправна колонія (№90)” (код ЄДРПОУ 08564699) на користь ОСОБА_1 на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення відсутні.
Також повідомляємо, що в Головному управлінні Казначейства відсутня інформація щодо оплачених платіжних доручень на користь ОСОБА_1 на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення.”.
З огляду на викладене, судом встановлено, що  відповідач не здійснював на користь позивача нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
22.12.2022 року Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України винесло наказ № 309 “Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”, яким затверджено новий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією та визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 “Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року”, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789.
Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, дата завершення тимчасової окупації Херсонської міської територіальної громади - 11.11.2022 року.
14.02.2023 року представником позивача на електронну адресу начальника Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)”, ОСОБА_3 направлено заяву про нарахування і виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби вих. № 14-02/2023 від 14 лютого 2023 року, оскільки з урахуванням деокупації м. Херсон відпала непереборна сила, яка перешкоджала Державній установі “Північна виправна колонія (№ 90)” отримати інформацію, яка необхідна останній для здійснення розрахунку та виплати на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У відповідь на вищезазначену заяву представника позивача, відповідач у листі від 15 лютого 2023 року № 28/12-135/Нпр/ВС на № 14-02/2023 від 14.02.2023 року повідомив наступне: “Державна установа “Північна виправна колонія (№90) (далі - установа) розташована на території Херсонської міської територіальної громади, яка входить до переліку громад, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 “Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією”.
23.09.2022 року листом за вих. №71/ВС, установою надано відповідь на запит про надання окремої інформації щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 .
Як вже зазначалось, вивезення будь-якої документації з території установи під час окупації м. Херсона було неможливим.
Після деокупації м. Херсона, керівництвом установи встановлено факт втрати первинної документації, яка знаходилась в адміністративних будівлях державної установи “Північна виправна колонія (№90)” (за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234).
20.12.2022 року установою подано заяву до Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області з деталізованим переліком втраченої документації, та в цей же день подано до Головного управління ДПС у Полтавській області повідомлення про втрату первинної документації (вх. 250/ВС від 20.12.2022 р.).
Станом на 16.02.2023 року проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 12022230000005726 від 19.11.2022 року відкритого за фактом відсутності на території державної установи “Північна виправна колонія (№90)” засуджених та підсудних, первинних документів, вільного доступу до установи та ймовірного викрадення майна (правова кваліфікація ч. 1 ст. 438 КК України). Зазначені факти також зафіксовані в рамках кримінального провадження № 2202220000000533 від 12.11.2022 року, відкритого за правовою кваліфікацією ч. 1,2 ст. 438 КК України.
Окремо зазначаємо, що відповідно до Положення про державну установу “Північна виправна колонія (№90)”, затвердженого наказом МЮУ від 24.12.2020 № 4471/5, визначено, що установа є розпорядником коштів державного бюджету нижчого рівня, а тому на установу покладений обов`язок здійснювати управління бюджетними коштами в межах встановлених бюджетних повноважень із забезпеченням ефективного та раціонального використання бюджетних коштів.
З огляду на викладене, враховуючи ряд обставин, таких як тривала окупація м. Херсона, втрата первинної документації установи (наказів по особовому складу, особових справ персоналу, первинної бухгалтерської документації та ін.), зміна керівного складу установи, зазначаємо, що установа наразі не має можливості підтвердити або спростувати факт виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби...”.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду із даним позовом.  
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам діючого законодавства при звільненні позивача, відповідач не здійснив виплату йому належної одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Положеннями ч.2  ст.19 Конституції України  встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так,  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. №2262-XII  визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, зокрема із числа осіб, які перебували на службі в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до  ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до  ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
Приписами ч.1,2  ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII  (надалі  Закон №2011) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За правилами ч.2  ст.9 Закону №2262-ХІІ  кореспондують положення п.10  Постанови КМУ від 17.07.1992р. №393  Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (надалі - Порядок №393), згідно з абзацами першим-четвертим якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:
які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;
які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач при звільненні зі служби має календарну вислугу років у пільговому обчисленні більше 14 років, що надає йому право на отримання одноразової грошової допомоги, вказаний факт не заперечується відповідачем.
Факт відмови відповідача виконувати законні вимоги позивача щодо нарахування та виплати на його користь одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби підтверджується листом відповідача від 15 лютого 2023 року № 28/12-135/Нпр/ВС на № 14-02/2023 від 14.02.2023 року.
З відповіді Головного управління Державної казначейської служби у Херсонській області № 07-01-25/6-06/1956 від 17.10.2022 року вбачається, що у нього відсутня інформація щодо оплачених платіжних доручень на користь ОСОБА_1 на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
При цьому,  посилання на те, що вивезення будь-якої документації з території установи під час окупації м. Херсона було неможливим, а після деокупації м. Херсона, керівництвом установи встановлено факт втрати первинної документації, яка знаходилась в адміністративних будівлях державної установи “Північна виправна колонія (№90)” (за адресою: м. Херсон, вул. Некрасова, 234), не є підставою для не вчинення дій передбачених законом.
На підставі вищевикладеного та встановлених судом обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що всупереч вимогам діючого законодавства при звільненні позивача відповідач не здійснив виплату йому належної одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 пропущено місячний строк звернення до суду із позовною заявою, оскільки позивача звільнено з 14 січня 2022 року, а позов подано 02.03.2023р., тобто пропущено місячний строк звернення до суду.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, судова колегія зазначає, що умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.
Так, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка була чинна на день виникнення спірних правовідносин, звільнення позивача), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільненняв місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Відповідно до частини 2  статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, інших виплат без обмеження будь-яким строком.
Ч.2  ст.233 КЗпП України  (в редакції від 19.07.2022р.), передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 22.05.2020 року в справі №808/3200/17 дійшов висновку, що поняття грошове забезпечення, одноразова грошова допомога при звільненні та заробітна плата, які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому охоплюються застосованим у частині 2  статті 233 КЗпП України  визначенням законодавство про оплату праці.
Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з позовом (02.03.2023, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Отже, право позивача на заробітну плату не обмежувалось будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з системного аналізу вказаних норм, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги  висновків суду першої інстанції не спростовують, а суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС  України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
При цьому, колегія суддів зазначає, що на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить здійснити розподіл судових витрат.
21.08.2023 року на адресу суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.
В обґрунтування клопотання позивачем зазначено, що в суді апеляційної інстанції позивачем понесено витрати на правову допомогу у розмірі 4250 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.
За вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В свою чергу, відповідач, як особа, що заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 813/1966/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Верховний Суд у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 440/1757/19 та від 24 квітня 2020 року у справі № 400/478/19 дійшов висновку про те, що зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката здійснюється судом за клопотанням відповідача.
Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі        №200/9888/19-а Верховний Суд виклав висновок щодо застосування статей  134,  139 КАС України  щодо ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої  статті 134 КАС України  за наявності клопотання іншої сторони.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з  адвокатським об`єднанням « 4LEX» укладено договір про надання правової допомоги.
На підтвердження витрат  на правову (правничу) допомогу, позивач додав: 
- копію Договору № 135 про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2022 року;
- копію додаткової угоди № , 2, 3 до Договору №135 про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2022 року;
- копію акту надання правової (правничої) допомоги № 3 від 31.07.2023 року до Договору № 135 про надання правової (правничої) допомоги від 19.06.2022 року;
- платіжну інструкцію №04/08/2023;
- розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг)).
Тобто позивачем надано докази на понесення витрат на правову допомогу у розмірі 4250 грн.
В свою чергу, відповідачем до суду не надано будь-яких клопотань або заяв щодо зменшення витрат на правову допомогу або їх неспівмірності.
Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг, вказаних в акті виконаних робіт, за надання правової допомоги під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 308, 311, ст.315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,- 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної установи “Північна виправна колонія (№90)” залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2023 року залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи “Північна виправна колонія (№ 90)” на користь ОСОБА_1  суму судових витрат на професійну правничу допомогу  у загальному розмірі 4   250 грн. 00 коп. (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень нуль копійок). 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.                                                           
                                                            Повний текст постанови складено та підписано 19 вересня 2023 року . 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова