П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  677/837/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Вознюк Р.В. 
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
08 серпня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Курка О. П.  Боровицького О. А. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, інспектора ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Казмірука Валентина Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження в справі, 
В С Т А Н О В И В :
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позов до  Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, інспектора ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Казмірука Валентина Володимировича, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 110359 від 22.04.2023 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП у сумі 20400 грн. та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає, що оскаржувану постанову протиправною та такою що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки: постановою у справі про адміністративне правопорушення ЕАР №6492368 від 02.02.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, інспектором ВПД №2 м.Красилів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області сержантом поліції ОСОБА_2 застосовано стягнення на суму 20400 грн, за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, яка набрала законної сили, а тому оскільки працівником поліції не враховано повторність вчинення адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова є протиправною з огляду на не вірну кваліфікацію; у оскаржуваній постанові вказано про те, що позивача було позбавлено права керування транспортними засобами постановою Красилівського районного суду від 04.05.2023 року №2129, однак такої постанови Красилівського районного суду не існує; оскаржувана постанова не містить відомостей про порядок її оскарження; оскаржуваною постановою йому ставиться в вину порушення п.2.1.а ПДР України, яка встановлює обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобом відповідної категорії, у випадку порушення якого настає відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП, а тому виносячи оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП поліцейським вказано пункт ПДР України якого він не порушував та за порушення якого не передбачена відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП.
Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. 
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи щодо неналежної кваліфікації відповідачем вчиненого правопорушення. 
Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ст.312 КАС України. 
03 серпня 2023 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити її без задоволення. 
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 22.04.2023 інспектор ВПД № 2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції Казмірук В.В. виніс постанову серії БАД №110359 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн.
Згідно з постановою, ОСОБА_1 22.04.2023 о 10 год 47 хв. у м.Красилів по вул.Щаслива, 9, керував транспортним засобом Skoda Fabia, державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування постановою Красилівського районного суду Хмельницької області №2129 від 04.05.2022 року, тому порушив п.2.1.а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначальним для кваліфікації діяння особи за ч.5 ст.126 КУпАП є встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП. Сама по собі кваліфікація діяння за менш суворою частиною статті КУпАП не є підставою для висновку про незаконність оспорюваної постанови, оскільки неврахування ознаки повторності вчиненого адміністративного правопорушення та непред`явлення особі обвинувачення за ч.5 ст.126 КУпАП не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки для притягнення за цією статтею достатнім є встановлення факту керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування, що було встановлено 22.04.2023 року інспектором ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та не заперечується позивачем. Крім того, для визначення складу адміністративного правопорушення та кваліфікація діяння особи за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП є дискреційним повноваженням органу, чи посадової особи, уповноваженої на розгляд справ про адміністративні правопорушення.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне. 
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пп."а" п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, в тому числі, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч.4 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування постанови серії БАД № 110359 від 22.04.2023, колегія суддів враховує наступне. 
В матеріалах справи наявні відеозаписи з нагрудної боді камери №18116016866918. З переглянутих відеозаписів колегіє суддів підтверджено, що в ході оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП було встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами на строк 1 рік (2 хв. 20 сек. Файл під назвою "0000000_00000020230422115340_0013"), після чого поліцейським було проведено розгляд адміністративної справи та складено постанову за ч.4 ст.126 КУпАП.
Крім того, на вказаних відеозаписах зафіксовано процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, в ході вбачається, що поліцейським неодноразово було роз`яснено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, положення ст.63 Конституції України, порядок та строк оскарження винесеної постанови.  При цьому, жодних зауважень до дій поліцейського, будь-яких клопотань щодо розгляду справи, позивачем заявлено не було. Крім того, поліцейський намагався вручити позивачу копію зазначеної постанови, однак від підписання та отримання якої позивач відмовився. 
Позивачем не надано суду жодних доказів щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави стверджувати про порушення поліцейським процедури розгляду адміністративної справи.
При цьому, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції вірно враховано, що позивач оскаржуючи постанову в справі про адміністративне правопорушення в змісті позовної заяви також не заперечував самого факту керування ним транспортним засобом будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, однак наголошував на невірній кваліфікації вчиненого ним адміністративного правопорушення, зокрема неврахування такої кваліфікуючої ознаки, як повторність вчиненого правопорушення, а тому його дії повинні були бути кваліфіковані поліцейським за ч.5 ст.126 КУпАП. Зазначені доводи наведені і в апеляційній скарзі позивача. 
Із даного приводу слід зазначити, що положеннями ч.4 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідальність за вчинення повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, або яка не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами передбачена ч.5 ст.126 КУпАП.
Таким чином визначальним для кваліфікації діяння особи за ч.5 ст.126 КУпАП є встановлення повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Як слідує з матеріалів справи, 02.02.2023 року відносно ОСОБА_1 винесена постанова серії ЕАР № 6492368, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КупАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування, тобто за порушення п.2.1 ПДР України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.
Постановою Сьомого адміністративного апеляційного суду від 11.04.2023 року у справі №677/300/23 скасовано рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15.03.2023 року та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 6492368 від 02.02.2023 року.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 КАС України, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Таким чином вказана постанова набрала законної сили 11.04.2023 року.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає вірною позицію суду першої інстанції, що інспектору поліції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП не було відомо про скасування апеляційним судом рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 15.03.2023 року, оскільки постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду на адресу відповідача на час розгляду справи ще не надійшла. Позивач, при цьому, будь-яких відомостей про зазначені обставини поліцейському не повідомив.
Щодо посилання апелянта на те, що зазначена позиція суду першої інстанції про неотримання відповідачем постанови Сьомого адміністративного апеляційного суду від 11.04.2023 ґрунтується лише на припущеннях, то суд апеляційної інстанції відхиляє зазначені доводи та зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо дати отримання відповідачем копії даного судового рішення у справі № 677/300/23, а відтак відсутні підстави вважати, що відповідачем було помилково кваліфіковано вчинене позивачем адміністративне правопорушення.  
Крім того, сама по собі кваліфікація діяння за менш суворою частиною статті КУпАП не є підставою для висновку про незаконність оспорюваної постанови, оскільки неврахування ознаки повторності вчиненого адміністративного правопорушення та непред`явлення особі обвинувачення за ч.5 ст.126 КУпАП не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки для притягнення за цією статтею достатнім є встановлення факту керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування, що було встановлено 22.04.2023 року інспектором ВПД №2 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області та не заперечується позивачем.
Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про протиправність винесення оскаржуваної постанови та розцінюються колегією суддів як такі, що направлені виключно на уникнення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки наявні у справі докази в сукупності зі змістом позовної заяви не підтверджують такі твердження позивача.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Курко О. П.    Боровицький О. А.