Справа № 127/1094/23
Провадження № 22-ц/801/1528/2023
Категорія: 40
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Береговий  О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року	Справа № 127/1094/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.
за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвоката Філіпчук Наталії Михайлівни на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2023 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Федчишена С.А., дата складення повного тексту рішення 30 травня 2023 року,

встановив:

В лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 20 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № CNL-В00/149/2007. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 45 675,00 Доларів США. 
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року у справі № 127/5211/17 було ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в сумі 46 735,64 Доларів США, яка станом на 20 січня 2017 року становить еквівалент 1 282 524.10 грн і складається з: залишку заборгованості за кредитом - 39 133,80 Доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 7 601,84 Доларів США; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір по 9618,95 грн з кожного.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у справі № 127/25551/17 увалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - житлова квартира, загальною площею 64,19 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах та направити на погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виникла на підставі кредитного договору № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в розмірі 46 735,64 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 січня 2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 282 524,10 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 10 листопада 2022 року було закінчене виконавче провадження № 65259367 на підставі, того, що боржник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, актовий запис № 140 від 12 червня 2019 року.
Про смерть боржника ОСОБА_4 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналося 16 листопада 2022 року, вхідний № 58/67, коли отримали вказану постанову про закінчення виконавчого провадження. 
У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 1281 Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило до Другої Вінницької державної нотаріальної контори вимогу кредитора від 02 грудня 2022 року про надання відомостей щодо прийняття спадщини та про задоволення вимог кредитора за рахунок спадкового майна, яка в подальшому була перенаправлена на приватного нотаріуса Варламова О.В. 
Вказані обставини стали підставою для звернення товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до суду зі вказаним позовом в якому вони просили звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ленінським РВ УДМС України у Вінницькій області 03.11.2015 року; адреса: АДРЕСА_3 ) шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в розмірі 46 735,64 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 січня 2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 282 524,10 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Здійснити розподіл судових витрат.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2023 року в задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що зобов`язання ОСОБА_4 за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року припинилися з 09 червня 2019 року внаслідок її смерті, а позивач не позбавлений права відповідно до правил ч. 2 ст. 1282 ЦК України звернутися із позовом до спадкоємців померлого ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Позивачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 є власником спадкового майна на те, яке просить звернути стягнення позивача, адже подання заяви про прийняття спадщини не є доказом наявності права власності. А також, позивач не надав відомостей про дійсну ринкову вартість спірної квартири станом на час розгляду справи.
Не погоджуючись з таким рішенням суду представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвокат Філіпчук Наталія Михайлівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Провести розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що за відсутності свідоцтва про право на спадщину відповідач ОСОБА_1 є власником спадкового майна. Вважають помилковим висновок щодо припинення зобов`язання за кредитним договором у зв`язку із смертю ОСОБА_4 , оскільки прийнявши спадщину відповідач набула статус іпотекодавця. Крім того, вважає, що місцевий суд проігнорував вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку» де чітко вказано, що у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішення суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направила, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 20 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № CNL-В00/149/2007. За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 45 675,00 Доларів США (а.с. 6-9).
20 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір іпотеки № PCNL-В00/149/2007. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житлова квартира, загальною площею 64,19 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14).
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року у справі № 127/5211/17 було ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в сумі 46 735,64 Доларів США, яка станом на 20 січня 2017 року становить еквівалент 1 282 524.10 грн і складається з: залишку заборгованості за кредитом - 39 133,80 Доларів США, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 7 601,84 Доларів США; стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір по 9618,95 грн з кожного (а.с. 10-11).
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2018 року у справі № 127/25551/17 увалено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - житлова квартира, загальною площею 64,19 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах та направити на погашення загальної заборгованості перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що виникла на підставі кредитного договору № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в розмірі 46 735,64 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 січня 2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 282 524,10 грн (а.с. 15 зворот – 17).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 10 листопада 2022 року було закінчене виконавче провадження № 65259367 на підставі, того, що боржник ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла , актовий запис № 140 від 12 червня 2019 року. Про смерть боржника ОСОБА_4 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дізналося 16 листопада 2022 року, вхідний № 58/67, коли отримали вказану постанову про закінчення виконавчого провадження. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житлова квартира, загальною площею 64,19 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_4 , яка померла (а.с. 18 зворот – 19).
У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 1281 Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило до Другої вінницької державної нотаріальної контори вимогу кредитора від 02 грудня 2022 року про надання відомостей щодо прийняття спадщини та про задоволення вимог кредитора за рахунок спадкового майна, яка в подальшому була перенаправлена на приватного нотаріуса ОСОБА_6 . У вимозі кредитора зазначено, що заборгованість за Кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» складає 46735,64 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 січня 2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 282 524,10 грн (а.с. 21-24).
Приватний нотаріус Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламов О.В. повідомив позивача про отримання вимоги кредитора та долучення її до матеріалів спадкової справи №99/2019 (а.с. 25).
Відповідач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 26).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою).
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).
Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судовими (стаття 16 ЦК України) та позасудовими (статті 17-19 ЦК України). Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Відповідно до статей 12, 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України «Про іпотеку») є реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України «Про іпотеку»).
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом зміна боржника в зобов`язані.
За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. 
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Вказаний правовий висновок, релевантний з висновком Верховного Суду України у постанові від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16.
Поряд з цим, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи – іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.
Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором не встановлено інше; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відтак, вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку погасити заборгованість боржника повністю узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника.
Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.
Тобто у будь-якому разі виконання вимоги кредитора щодо погашення заборгованості, яку мав спадкодавець, не повинно зумовити погіршення майнового стану спадкоємця без одночасного отримання ним майнової вигоди у виді спадкового майна.
З огляду на викладені обставини, зокрема те, що ОСОБА_4 , якій на праві власності належало спірне майно, а саме житлова квартира, загальною площею 64,19 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 померла і її спадкоємцем є відповідач ОСОБА_1 (яка подала заяву про прийняття спадщини), а відтак до останньої перейшли всі права та обов`язки за кредитним договором та договором іпотеки, встановивши відсутність виконання рішення суду про погашення заборгованості за кредитним договором, або здійснення одноразового платежу в рахунок задоволення вимог кредитора в межах вартості отриманого в спадщину майна, суду попередньої інстанції слід було дійти висновку про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки вищезазначеного нерухомого майна.
Вказане, зокрема, узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2022 року у справі №537/4780/18 (провадження №61-8721св21).
Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову з підстав того, що позивачем не було надано суду оцінку іпотечного майна, оскільки в разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (частина друга статті 39 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на момент прийняття оскарженої постанови судом апеляційної інстанції).
Водночас, враховуючи тимчасові обмеження, встановлені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії вказаного Закону не підлягає виконанню.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та доведеними, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, встановлених статтею 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволенню позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при зверненні до суду першої інстанції сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с. 5).
Крім того, позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при зверненні до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою сплачено судовий збір в розмірі 4026,00 грн. (а.с. 76).
Оскільки позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає задоволенню в повному обсязі, тому за положеннями частини 3 статті 141ЦПК України понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача, а саме за подання позовної заяви в сумі 2684,00 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 4026,00 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» адвоката Філіпчук Наталії Михайлівни задовольнити.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNL-В00/149/2007 від 20 липня 2007 року в розмірі 46 735,64 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 січня 2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 282 524,10 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн., за подачу позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» витрати по оплаті судового збору в розмірі 4026,00 грн., за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий                         О.Ю. Береговий

Судді:                          О.В. Ковальчук

                                                                               Т.М. Шемета