Справа № 127/5187/23
Провадження № 22-ц/801/1521/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року	Справа № 127/5187/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді Сопруна В.В.,
суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В., 
       розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/5187/23 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року, яке ухвалене суддею Антонюк В.В. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 25 травня 2023 року,

в с т а н о в и в :

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах.
Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2013 року, справа №127/8384/13-ц. У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу між сторонами, залишився проживати з матір`ю, та фактично проживав з нею до листопада 2020 року. Однак з листопада 2020 року, син за своєю власною волею вирішив залишився проживати у батька.
Згодом, 14.01.2021 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , та після реєстрації шлюбу залишила собі прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ». Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 року у справі №127/35427/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Про існування вище вказаного судового наказу позивачу стало відомо лише в січні 2023 року. 19.01.2023 року головним державним виконавцем Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павловською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Позивач зазначає, що обставинами, що зумовлюють відсутність у неї можливості сплачувати аліменти у встановленому судовим наказом розмірі є те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у останньої народилась дочка - ОСОБА_6 . У відповідності до довідки управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації №410 від 27.01.2023 року - позивач з 01.05.2021 року по 31.05.2024 року перебуває на обліку, як одержувач державної допомоги при народженні дитини на доньку - ОСОБА_6 та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини у розмірі 860,00 грн.
 Також, відповідно до довідки ТОВ «Інномед-Центр Ендохірургії» від 23.02.2023 року, у позивача виявлена важка дизплазія шийки матки, рецидивуюча важка дизплазція шийки матки та рекомендовано оперативне лікування, і відповідно обмежене навантаження протягом 3-х місяців, при цьому вартість оперативного лікування відповідно до попередньої калькуляції вартості послуг станом на 23.02.2023 року складає 23 515,00 гривень. 
Також позивач зазначає, що відповідно до довідки ОСББ «Барський» №01 від 25.01.2023 року, вона зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 , чоловік проживає окремо від них. Крім того, позивач отримує лише допомогу управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації, будь-яких інших видів доходів остання не отримувала та не отримує.
З огляду на те, що сімейний стан у позивача змінився, вона має малолітню дитину, на сьогоднішній день має погіршення стану здоров`я та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує лише соціальну допомогу по догляду за дитиною, що підтверджує істотну зміну фінансового стану позивача в сторону погіршення, що в сукупності є підставою для зменшення розміру аліментів. Відтак обставини, які наведені у позовній заяві є на думку позивача істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/8 частину заробітку (доходу) боржника.
Окрім того, позивач просила звільнити її від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла в межах виконавчого провадження №70789542 у розмірі 45 249,06 грн, наводячи аналогічні обставини, на які посилається щодо вимоги про зменшення розміру аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 у справі №127/35427/21. Також просила покласти на відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року, позов задоволено частково. Зменшено розмір стягуваних аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 року (справа № 127/35427/21) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.
В частині інших позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не дотримано вимог процесуального законодавства, а ухвалене рішення не відповідає вимогам ст.206 ЦПК України. Просила рішення в частині відмови у задоволенні позову про звільнення її від сплати заборгованості по аліментах, скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2013 року у цивільній справі №127/8384/13-ц, шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 14.01.2021 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 . Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.7).

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 року у цивільній справі №127/35427/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

19.01.2023 року головним державним виконавцем Вінницького відділу ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павловською К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70789542 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька – ОСОБА_6 (а.с.13).

??Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації №410 від 27.01.2023 року – ОСОБА_1 перебуває на обліку, як одержувач державної допомоги при народженні дитини на доньку - ОСОБА_6 з 01.05.2021 року по 31.05.2024 року (а.с.14).

Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації №409 від 27.01.2023 року ОСОБА_1 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень (а.с.15).

Згідно довідки ТОВ «Інномед-Центр Ендохірургії» від 23.02.2023 року встановлено, що у ОСОБА_1 виявлено рецидивуючу важку дизплазцію шийки матки та рекомендовано оперативне лікування, та відповідно обмежене навантаження протягом 3х місяців, при цьому вартість оперативного лікування відповідно до попередньої калькуляції вартості послуг станом на 23.02.2023 року складає 23 515,00 гривень (а.с.16-17).

Як вбачається із довідки ОСББ «Барський» від 25.01.2023 за №01, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із дочкою ОСОБА_6 (а.с.18).

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по виконавчому провадженню №70789542, заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 19.01.2023 року складає 45 249, 06 грн. (а.с.21-22).

Окрім того, судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син – ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.48).

Відповідно до довідки ОСББ «Травневе – 31» від 14.03.2023 року за №5, ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_3 разом із дружиною ОСОБА_9 , сином ОСОБА_3 та сином ОСОБА_8 (а.с.50).
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає повністю.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
При цьому, згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки).
Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та за наявності правових підстав. При цьому право застосування норми закону належить суду.
Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 року у цивільній справі №127/35427/21, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Вінницьким відділом ДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по виконавчому провадженню №70789542, заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 19.01.2023 року складає 45 249, 06 грн. (а.с.21-22).
Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та зменшуючи розмір аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги те, що ОСОБА_1 отримує лише державну та соціальну матеріальну допомогу, та факт знаходження на її утриманні ще іншої дитини від другого шлюбу. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру аліментів, які стягуються   з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) до розміру 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
З висновками суду першої інстанції в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 до розміру 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, колегія суддів погоджується та вважає, що такі відповідають положенням матеріального права.
Встановивши, що на утриманні ОСОБА_1 , у тому числі перебуває дитина від іншого шлюбу, неможливість у зв`язку із цим працювати та отримувати заробітну плату, апеляційний суд, вважає, що вказані обставини суттєво впливають на її матеріальний стан.
Отже, під час розгляду справи ОСОБА_1 довела зміну свого матеріального та сімейного становища, відтак, судом першої інстанції правомірно зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 до  1/6 частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням статей 182, 183 СК України.
Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами 
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у звільненні ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах є правильними з огляду на таке.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач зобов`язана сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до позивача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Відповідно до положень частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині звільнення її від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення такої вимоги.
Колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_1 про зміну її сімейного стану, суттєвого ускладнення її життєвих умов і майнового становища, народження інших дітей, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини – ОСОБА_3 , а інших доказів скрутного матеріального стану вона не надала.
При цьому посилання ОСОБА_1 на те, що їй, для нормального існування за умови сплати аліментів у визначеному судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 року розмірі, не вистачає коштів не є підставою для звільнення її від сплати заборгованості по аліментах, оскільки доказів про погіршення її матеріального становища з моменту стягнення аліментів на утримання дитини матеріали справи не містять.
Отже, висновки міського суду про відсутність підстав для задоволення ОСОБА_1 у частині звільнення її від сплати аліментів є правильними. Крім того, міський суд правильно визнав доводи   ОСОБА_1 необґрунтованими, а обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог не достатніми для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам або зменшення розміру такої заборгованості.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для скасування рішення суду. Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують вірні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2023 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Медвецький С.К.

                                                               Оніщук В.В.