ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 р. 	Справа № 520/5807/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 17.05.23  по справі № 520/5807/2020
за позовом                ОСОБА_1  
до               Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

10.05.2023 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі – заявник) звернувся до Харківського окружного адміністративного сулу із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020 шляхом стягнення з боржника на користь стягувача нараховану різницю в пенсії у розмірі 43970,08 грн за період з 13.12.2019.
В обґрунтування заяви зазначено, що 18.11.2021 старшим державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 67574309 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 520/5807/20, виданого 18.10.2021 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 13.12.2019 року на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-137 від 10.03.2020, відповідно до ст.ст. 50-1, 86 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією, починаючи з 13.12.2019. Станом на 11.02.2022 боржником не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також не поінформовано державного виконавця про вжиття організаційно-правових заходів, спрямованих на його фактичне виконання. 
Листом ГУ ПФУ в Харківській області заявника повідомлено, що згідно з вказаним судовим рішенням позивачу 26.07.2021 проведено перерахунок пенсії в межах покладених зобов`язань; для вирішення питання виплати заборгованості пенсійної виплати за період з 13.12.2019 по 31.08.2021 у сумі 43970,08 грн за рахунок коштів Державного бюджету дані було внесено до електронного реєстру судових рішень відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання  здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. 
Таким чином, вбачається факт невиконання рішення в повному обсязі та наявність обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або робить його неможливим.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 520/5807/2020 заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ірини Антосік, про зміну способу і порядку виконання судового рішення (в порядку ст. 378 КАСУ) - задоволено.
Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 520/5807/2020 та встановлено спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в пенсії у розмірі 43970,08 грн (сорок три тисячі дев`ятсот сімдесят грн 08 коп.) за період з 13.12.2019.
ОСОБА_1 , не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі № 520/5807/2020 про зміну порядку способу виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що будь-яких повідомлень про розгляд заяви державного виконавця про зміну способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 ОСОБА_1 не отримував, що позбавило його можливості надати суду аргументи по суті поданої заяви. Відтак, суд першої інстанції розглянув таку заяву за відсутності доказів належного повідомлення позивача, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 378 КАС України.
Наголосив, що наведені у заяві державного виконавця та ухвалі суду від 17.05.2023 обставини не дозволяють вважати неможливим виконання судового рішення від 15.03.2020, що відповідно до ст. 378 КАСУ було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена боржником після надходження відповідних коштів із державного бюджету одним платежем в розмірі 43970,08 грн, про що свідчить лист начальника відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.12.2021 року № 2000-0307-8/153397. Крім того, просив врахувати, що позивач заперечує проти  зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки нарахована до виплати різниця в пенсії у сумі 43970,08 грн не відповідає розрахунку, який проведено самостійно позивачем відповідно до розміру його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці № 18-137 від 10.03.2020 року прокуратури Харківської області. Так, станом на момент подачі апеляційної скарги сума не доплаченої пенсії, починаючи з 13.12.2019 року на 01.06.2023 року, за 41 місяць, вже становить 903605 гривень.
Також, вказав, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 в частині перерахунку пенсії позивача з 13.12.2019 року на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-137 від 10.03.2020 року, відповідно до ст. ст. 50-1, 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, залишилося невиконаним, оскільки на момент подачі  апеляційної скарги жодного перерахунку відповідачем не зроблено
Пославшись на  висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі № 21-506а14, наполягав, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставою для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті. Разом з цим, у даній справі суд змінив по суті рішення Харківського адміністративного суду від 15.03.2021, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судом при розгляді справи.
Відтак, оскільки зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, у задоволенні заяви державного виконавця, суд повинен був - відмовити.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Скасовано рішення № 19 від 23.03.2020 року відділу з питань перерахунків пенсій № 10 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.ст. 50-1, 86 Закону України “Про прокуратуру” на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-137 від 10.03.2020 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області (адреса: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов, м. Харків, 61000, код ЄДРПОУ 14099344) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії з 13.12.2019 року на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-137 від 10.03.2020 року, відповідно до ст. 50-1, 86 Закону України “Про прокуратуру”, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією починаючи з 13.12.2019 року.
18.10.2021 видано виконавчий лист.
18.11.2021 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження №67574309 з виконання виконавчого листа № 520/5807/2020.
Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ірина Антосік, звернулась до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення (в порядку ст. 378 КАСУ).
Станом на 11.02.2022 боржником не було надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також непоінформовано державного виконавця про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання.
11.02.2022 державним виконавцем була винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн та встановлено новий строк виконання рішення - зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
Отже, боржником не виконане судове рішення у повному обсязі.
Означені обставини стали приводом для звернення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Нагорної К.В. до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення (в порядку ст. 378 КАСУ).
Задовольняючи вимоги заяви про зміну способу виконання судового рішення та встановлюючи спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 нараховану різницю в пенсії у розмірі 43970,08 грн за період з 13.12.2019, суд першої інстанції виходив з ефективності такого способу захисту порушеного права позивача, а також вказав, що встановлення способу виконання шляхом стягнення заборгованості, направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також доводам заяви старшого державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 10.05.2023 про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення суду, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.
Відповідно до статті 1 Закону України 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі – Закон 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною третьою статті 33 Закон №1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 378 КАС України).
Отже, для застосування правил цієї норми повинні бути наявні обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.
При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.
З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України колегія суддів робить висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.
Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17.
Судом апеляційної інстанції з наявного в матеріалах справи листа  ГУ ПФУ в Харківській області від 07.12.2021 ( а.с. 174) встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021, яке набрало законної сили 14.06.2021, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області 26.07.2021 проведено перерахунок пенсій ОСОБА_1 з 13.12.2019. 
Також повідомлено, що для вирішення питання виплати заборгованості пенсійної виплати за рахунок коштів Державного бюджету дані було внесено до електронного реєстру судових рішень відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання  яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1. При цьому, сума боргу за період з 13.12.2019 по 31.08.201 складає 43970,08 грн.
Крім того, листом від 05.04.2023 пенсійним органом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надіслано розрахунок боргу на ОСОБА_1 .
Колегія суддів зазначає, що фактично, відповідач у справі, який є боржником, не відмовляється виплачувати ОСОБА_1 суму перерахованої пенсії у відповідності до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021, яке набрало законної сили 14.06.2021, а лише вказує на те, що така виплата буде сплачена в порядку черговості реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1.
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що старшим державним виконавцем не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення у справі № 520/5807/2020, враховуючи, що боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не відмовляється виконувати рішення, на виконання рішення суду визначило суму заборгованості по пенсії у розмірі 43970,08 гривень.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по пенсії і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.
Резолютивна частина рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020 має зобов`язальний характер, однак судом першої інстанції при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по пенсії позивачу.
Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по пенсії судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020 із зобов`язання здійснити виплату заборгованості по пенсії на стягнення конкретної суми цієї заборгованості з визначенням певного періоду, суд першої інстанції, фактично змінив рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішив питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
 Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.
Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018 року у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті». Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 281/1618/14-а.
Таким чином, оскільки у справі, що розглядається встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом першої інстанції при ухваленні рішення від 15.03.2021 обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, колегія суддів дійшла висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просив державний виконавець, адже останні фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі № 520/5807/2020.
При цьому колегія суддів зазначає, що грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, може поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.
Таким чином, оскільки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії.
З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, суд вважає безпідставними аргументи державного виконавця, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду у справі № 520/5807/2020.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду  від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
 Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.
З огляду вищевказане, колегія суддів вважає, що встановлені у даній справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.
Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про становлення способу виконання рішення суду.
Щодо доводів апелянта про неналежне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
З аналізу наведеної норми КАС України слідує, що передумовою для розгляду в судовому засіданні заяви, поданої в порядку ст. 378 КАС України, є належне сповіщення всіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Належність означає інформування учасників справи у спосіб та за формою, передбаченою процесуальним законодавством.
Колегія суддів зазначає, що право учасників справи, зокрема, бути належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання та на участь у судових засіданнях (за виключенням випадків, що стосується окремих категорій справ), відповідає основним засадам адміністративного судочинства, таким як, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції ухвала про призначення до розгляду в конкретні дату та час заяви державного виконавця, поданої в порядку ст. 378 КАС України, не приймалася.
Разом з цим, в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного листа «Повістка про виклик до суду в адміністративній справі» від 14.05.2023 по справі № 520/5807/2020 до електронних кабінетів заявника та ГУ ПФУ в Харківській області.
Докази щодо підтвердження обізнаності ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання в матеріалах справи відсутні. Оскаржувана ухвала містить посилання на належне повідомлення лише заявника та боржника.
Ураховуючи те, що документальне підтвердження щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи в матеріалах справи відсутнє, у суду першої інстанції не було законних підстав для розгляду заяви державного виконавця, поданої в порядку ст. 378 КАС України, справи без його участі.
Верховний Суд неодноразово в свої постановах зауважував, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.
Отже, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічна правова позиція сформована в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2021 року у справі № 580/2501/19, від 21 червня 2022 року у справі № 500/1664/19, від 03 серпня 2022 року у справі № 813/4569/15.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.  315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 у справі №520/5807/2020 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зміну способу і порядку виконання Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020 - відмовити.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 по справі № 520/5807/2020 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зміну способу і порядку виконання Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 у справі № 520/5807/2020.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій    О.А. Спаскін