ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 336/870/23                  Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В. 
Провадження № 33/807/514/23                                         Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року                                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю адвоката Яркіна М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 травня 2023 р., якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з відомостями постанови, суддя місцевого суду встановив, що 15.01.2023 р. о 21 год. 45 хв.  ОСОБА_1  в районі будинку № 44 по вул. Звільненій в м. Запоріжжі керував транспортним засобом «AXI 1 ГАЗ 3302 СП», д.н.  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням спеціального приладу «Drager» та у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій зобов`язаний на вимогу робітника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Від керування транспортним засобом відсторонений. 

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.
Так, апелянт повністю не визнає провину у вчиненні інкримінованого правопорушення. Стверджує, що 15.01.2023 р. біля 22 години він знаходився біля свого авто ГАЗ на обочині біля будинку, де він мешкає. Нікуди в цей час не рухався та автомобілем не керував, а просто знаходився в ньому.
Поліцейські підійшли та наполегливо запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, не пояснивши причини проходження освідування, оскільки він не керував транспортом та не був водієм. Після чого склали протокол про адміністративне правопорушення, вручили копію, не роз`яснивши права та не надавши можливості скористатися юридичною допомогою.
Відеозапис події, наявний в матеріалах справи, не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Суддя першої інстанції відмовилась досліджувати долучені до протоколу докази, а саме відеозапис, з якого не зрозуміло ні дата запису, ні учасники. Просто зафіксовано, як рухається схожий транспортний засіб, який неможливо ідентифікувати за номерним знаком чи кольором. 
На думку ОСОБА_1 , твердження судді про однозначну відмову водія від проходження запропонованого йому огляду не узгоджується з матеріалами справи.
Суд розглянув справу поверхнево і формально, не дослідивши відеодокази та без участі сторін по справі. 
Просить постанову місцевого суду скасувати, провадження по даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, та присутність захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Яркіна М.С., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності його підзахисного, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом першої інстанції вказані вище вимоги закону виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №409964 від 15.01.2023 р. підтверджується: актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.01.2023 р. (а.с.5); диском з відеозаписом події.

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.
Одночасно відображено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820-6810, так і у медичному закладі.

За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 не визнає провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, стверджує, що транспортним засобом він не керував, а перебував в автомобілі, що стояв на обочині біля будинку, де він проживає. Співробітники поліції, які підійшли до нього, без пояснення причин, наполегливо запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він відмовився, так як не був водієм транспортного засобу. Зазначає про відсутність відеодоказу факту керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння.

Проте, заперечення провини ОСОБА_1 спростовується відеозаписом події, з якого вбачається як співробітники патрульної поліції їдуть за автомобілем ГАЗ, який зупиняється на узбіччі біля будинку. Після цього зафіксовано спілкування ОСОБА_1 зі співробітниками поліції поряд з автомобілем. На питання поліцейського водій чітко підтверджує керування транспортним засобом після вживання алкоголю, який називає, висловлює згоду власної провини. Від запропонованого співробітником патрульної поліції огляду з метою визначення стану сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі відмовляється. Просить не складати відносно нього протокол, оскільки позбавлення права керування транспортним засобом залишить його сім`ю без матеріального доходу.
При цьому, інших осіб в салоні автомобіля або біля нього не зафіксовано.

Звідомостей акту огляду на стан сп`яніння, в якому зафіксовані ознаки сп`яніння, що були виявлені поліцейськими у особи, та відображено про відмову водія від проходження огляду, вбачається, що ОСОБА_1 з його змістом ознайомлений під особистий підпис, погодився з викладеними в акті відомостями, при цьому не надав жодних зауважень щодо процедури виявлення ознак сп`яніння та пропозиції проведення освідування. Відсутні доповнення чи заперечення й у протоколі про адміністративне правопорушення, зі змістом якого водій також був ознайомлений. 
Вказані обставини підтверджуються й відеозаписом події, з якого апеляційним судом встановлені у чіткій послідовності дії поліцейських з виявлення ознак сп`яніння у ОСОБА_1 , озвучених у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у медичному закладі та відмова водія від запропонованого огляду, роз`яснення наслідків, складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення інших матеріалів, роз`яснення прав та обов`язків особі, яка притягується до відповідальності. 
Означеним вище спростовуються доводи апелянта щодо порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння та порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, які передбачені чинним законодавством. 

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, а сукупність відображеної на відео інформації переконує у керуванні ОСОБА_1 автомобілем після вживання алкоголю.

В судовому засіданні апеляційної інстанції адвокат висловився про психологічний вплив з боку співробітників патрульної поліції на ОСОБА_1 .
Однак, суд вважає, що це твердження спростовується з огляду на відео, яким зафіксовано як особа вільно на запитання працівників патрульної поліції відповідає схвально про керування транспортним засобом та вживання алкогольного напою. 
При цьому, жодних дій, які б засвідчували спричинення психологічного тиску з боку поліцейських на водія, відеозаписом події не зафіксовано. Доказів протилежного адвокатом не надано, не зазначено і про відповідне звернення з цього питання до правоохоронного органу.

Доводи апелянта щодо невідповідності складеного відносно нього протоколу вимогам ст. 256 КУпАП в частині викладення суті інкримінованого адміністративного правопорушення апеляційний суд визнає неспроможними, зважаючи на зміст складеного інспектором патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 409964 від 15.01.2023 р. про керування ОСОБА_1 транспортним засобом в означені час та місце з явними ознаками алкогольного сп`яніння з відображенням виявлених ознак сп`яніння та відмови водія від запропонованого освідування на місці зупинки та у медичному закладі, з посиланням на відповідний пункт Правил дорожнього руху, який було порушено вказаними діями водія.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи ОСОБА_1 про поверхневий та формальний розгляд даної справи, без дослідження відеодоказу апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, зокрема й відеозапис події, надавши їм належну оцінку. 

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, достатньо вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Розгляд справи відбувався за присутності адвоката, який висловлював позицію з приводу складеного відносно  ОСОБА_1 протоколу. Місцевий суд приділив увагу доводам захисника, які є аналогічними доводам апеляційної скарги.
Крім того, з огляду на відсутність у суді першої інстанції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду, таким чином відновивши право  ОСОБА_1 на захист, реалізація якого належить виключно до волевиявлення останнього. 

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 5 травня 2023 р., якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. ТютюникДата документу  Справа № 336/870/23