ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 серпня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/3187/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпрі апеляційну скаргу                      ОСОБА_1 

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року (головуючий суддя – Дегтярьова С.В.) в адміністративній справі

за позовом                                                    ОСОБА_1 

до                                                             Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про                                                             визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – Позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – Відповідач), в якій просив суд:
- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку та виплаті призначеної йому пенсії відповідно до ст.ст.51, 63 Закону №2262-ХІІ на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 13.07.2021 №9/3-217;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату призначеної йому пенсії відповідно до ст.ст.51, 63 Закону №2262-ХІІ на підставі довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 13.07.2021 №9/3-217 та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2022 року у справі №340/3187/22, яке набрало законної сили 25.08.2022, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Позивач подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подати до суду звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 у справі №340/3187/22.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі №340/3187/22 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю повернуто без розгляду.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що Позивач до заяви додав її копію для Відповідача, при цьому усі докази невиконання рішення суду, яке набрало законної сили є виключно у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке відмовляється надати жодну відповідь щодо виконання рішення суду від 25.07.2022 по справі №340/3187/22, тим самим, безпосередньо суб`єктом владних повноважень ігноруються норми діючого законодавства України.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
При цьому положеннями ч. 1 ст. 370 КАС України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною 6 статті 245 КАС України, у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Абзацом 10 частини 1 статті 167 КАС України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що правовою підставою для застосування вказаного наслідку у вигляді повернення заяви без розгляду є одночасна сукупність наступних умов: 1) невідповідність поданої заяви вимогами, визначеним у частині першій статті 167 КАС України; 2) неможливість розгляду заяви внаслідок таких недоліків.
З матеріалів справи слідує, що підставою для повернення без розгляду заяви Позивача про встановлення судового контролю слугувало те, що до такої заяви Позивачем не було додано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи.
Водночас суд першої інстанції, повертаючи без розгляду заяву Позивача і зазначаючи про невиконання вимог абз. 10 ч. 1 ст. 167 КАС України, з метою дотримання справедливого балансу між вимогами процесуального законодавства та забезпечення права на належне виконання судового рішення, не дослідив належним чином тих обставин, яким чином не неподання Позивачем доказів направлення заяви іншим учасникам справи перешкоджає розгляду такої заяви у цій справі, що свідчить про формальний підхід суду до вирішення питання щодо розгляду заяви Позивача, поданої в порядку статті 382 КАС України.
Суд апеляційної інстанції також враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що ненадання доказів надіслання копій заяви іншим учасникам справи, саме по собі не є недоліком, що перешкоджає суду вирішити питання про призначення до розгляду заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення без розгляду такої заяви відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що оскільки конструкція статті 382 КАС України передбачає можливість подання заяви про встановлення судового контролю, виключно до суду який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, та враховуючи, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення заяви Позивача без розгляду, тому наявні підстави для скасування спірної ухвали та направлення цієї справи до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви Позивача, поданої в порядку 382 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 червня 2023 року у справі №340/3187/22 – скасувати.
Справу №340/3187/22 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку 382 КАС України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов