ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 р. 	Справа № 520/3866/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., м. Харків, повний текст складено 01.06.23  по справі № 520/3866/19
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                      
про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова (відповідача) і в подальшому робити своєчасно та в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;
- стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова (з 01.08.2014 веде пенсійну справу) на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму не донарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 і на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області, та фактично сплачених сум та розрахунку представника позивача, з урахуванням індексації у розмірі 543391,836 грн. (п`ятсот сорок три тисячі триста дев`яносто одну гривню 83 копійки), шляхом списання з казначейських рахунків Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м Харкова та перерахування на пенсійний картрахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області і в подальшому робити своєчасно та в повному обсязі перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму не донарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум, з урахуванням індексації в розмірі 543391,836 грн. (п`ятсот сорок три тисяч триста дев`яносто одну гривню 83 копійки), шляхом списання з казначейських рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області та перерахувати на пенсійний картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області для розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .
Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з 01.08.2014 на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суму недонарахованого та несплаченого довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 і на підставі довідок, виданих Апеляційним судом Луганської області та фактично сплачених сум та розрахунку, з урахуванням індексації, - у розмірі 576439,65 грн (п`ятсот сімдесят шість чотириста тридцять дев`ять гривень 65 копійок), шляхом списання з казначейських рахунків Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м Харкова та перерахування на пенсійний картрахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в Ощадбанку.
В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 382, 383 КАС України по справі №520/3866/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного Управління пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості – відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 скасовано ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2020  в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Прийнято в цій частині постанову про задоволення заяви ОСОБА_1 в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року №520/3866/19 до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дати отримання вказаної постанови.
Від позивача 29.09.2020 надійшло клопотання про накладення штрафу на керівника Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Від відповідача 30.09.2020 надійшов звіт про виконання рішення суду від 24 липня 2019 року № 520/3866/19.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 ОСОБА_1 повернуто без розгляду клопотання про накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості, та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області - звіт про виконання рішення.
Від позивача 15.10.2020 надійшла заява про накладення штрафу на керівника ГУ ПФУ в Харківській області, в якій вказано про порушення строків надання звіту та про невиконання рішення, в обґрунтування чого приведено розрахунки.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 вирішено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19 вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним. 
Клопотання позивача - задоволено. 
Звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19 вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним. 
У задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу – відмовлено.
Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3866/19, а саме: зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, Держпром, 3 під., 2 пов., код ЄДРПОУ 14099344) протягом тридцяти днів після набрання законної сили цієї ухвали, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі № 520/3866/19.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишено без задоволення. 
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 по справі №520/3866/19 залишено без змін. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 по справі №520/3866/19 залишено без змін.
30.11.2020 від відповідача надійшов звіт про виконання рішення суду від 24 липня 2019 року по справі № 520/3866/19.
17.05.2021 від позивача, ОСОБА_1 , надійшло клопотання в порядку ст. 382 КАС України про накладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Ачкасова В.М. штрафу за неподання в строк звіту, встановленого рішенням по справі №520/3866/19.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/3866/19 визнано таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним.
У задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – відмовлено.
Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3866/19, а саме: зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів після набрання законної сили цією ухвалою, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі №520/3866/19.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.
15.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року.
Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі №520/3866/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2022 вирішено, звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19, поданий 15.12.2021, - вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним. 
У задоволенні клопотання позивача про накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено.
Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19, а саме: зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів після набрання законної сили цією ухвалою, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.01.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2022.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало до Харківського окружного адміністративного суду звіт від 23.02.2023.
Ухвалою суду від 24.04.2023 вирішено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19, поданий 23.02.2023, - вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним.
Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19, а саме: зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом тридцяти днів після набрання законної сили цією ухвалою, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19.
23.05.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов звіт від 22.05.2023 про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19, в якому зазначено, що Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області виплачено ОСОБА_1 576 439,65 грн, стягнутих за рішенням суду. Крім того, управлінням здійснено перерахунок щомісячного утримання позивача за довідками: 5/630/2018, 5/631/2018, 5/175/2019, 5/176/2019, за довідкою 5/177/2019 було здійснено перерахунок за рішенням суду. Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19 на користь позивача стягнуто сплачену суму судового збору у розмірі 5 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в Московському районі м. Харкова. На запит відповідача ГУ ДКСУ у Харківській області щодо сплати судового збору повідомило, що станом на 08.10.2021 виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/3866/19, виданий 20.11.2019, знаходиться у черзі виконань рішень суду за бюджетною програмою (КПКВ 3504040) під №48792.
Від позивача 30.05.2023 надійшло клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ України в Харківській області.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 у справі №520/3866/19 вирішено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19, поданий 23.05.2023, - вважати таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним.
Встановлено новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19, а саме: зобов`язно Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом чотирнадцяти днів після набрання законної сили цією ухвалою, подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19.
Попереджено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те, що відповідно до ч.2 ст.382 КАС України, за результатами розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Повернуто без розгляду ОСОБА_1 клопотання про накладення штрафу у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості.
ГУ ПФУ в Харківській області, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 по справі № 520/3866/19 в частині визнання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19 таким, що не підлягає затвердженню та є неподаним та винести ухвалу про затвердження звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що за змістом оскаржуваної ухвали судове рішення від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19 не виконане лише в частині проведеного судом розподілу судових витрат по справі, зокрема, в частині стягнення 5640,00 грн на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування понесених ним судових витрат. Так, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі №520/3866/19 в частині проведеного судом розподілу судових витрат відповідачем направлено запит до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області щодо сплати судового збору, на який, листом від 31.05.2021 року № 04-20-06/2567 повідомлено, що заява разом з виконавчим листом зареєстровані 21.11.2019 за номером 10-13338, розглянуті та прийняті до виконання. Оскільки, наразі управління Державної казначейської служби України у Харківській області не має відповідних бюджетних призначень за програмою (КПКВ 3504040) та забезпечує лише передачу відомостей та документів до Казначейства України, судовий збір в розмірі 5640,00 грн ОСОБА_1 не було сплачено.
Щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказано, що  такий перерахунок відповідачем було здійснено, а відтак позивач як суддя у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від винагороди судді. Також наведено розрахунок щомісячного утримання ОСОБА_1 з 01.08.2014 по теперішній час. Так, Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які видані Апеляційним судом Луганської області: № 5/630/2018 і № 5/631/2018 від 26.04.2018, а також на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які видані 08.04.2019 Апеляційним судом Луганської області: за № 5/175/2019 та за № 5/177/2019. 
Отже, Управлінням було добровільно здійснено перерахунок щомісячного утримання ОСОБА_1 за довідками: 5/630/2018, 5/631/2018, 5/175/2019, 5/176/2019, а за довідкою №5/177/2019 - за рішенням суду. Враховуючи вищезазначене, Управлінням в повному обсязі виконане зобов`язання за рішенням суду за всіма документами (заяви, довідки), які були подані ОСОБА_1 та мають юридичне значення.
Сплата заборгованості за рішенням суду у розмірі 576439,65 грн підтверджується листом ГУ ДКСУ у Харківській області було від 27.09.2021 № 04-19/6098, в якому зазначено, що згідно з даними реєстру судових рішень АС «Є-Казна» виконавчий лист Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2019 по справі № 520/3866/19 про стягнення з Управління коштів на користь ОСОБА_1 виконано в повному обсязі, кошти в сумі 576439,65 грн перераховані 05.06.2020 на рахунок стягувача в AT «Ощадбанк».
Наголосив, що на думку представника ОСОБА_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19 не виконується з підстав не здійснення перерахунку за довідкою № 96, однак вказаній позицію була надано оцінку судом апеляційної інстанції у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 520/3866/19, відповідно до якої обґрунтування невиконання рішення суду, наведені позивачем, виходять за межі його прав, вирішених у судовому порядку у справі № 520/3866/19, оскільки стосуються тих періодів перерахунків, які виникли після вирішення справи № 520/3866/19 за довідками, які видано у 2020 році, що є самостійними та окремими правовідносинами. Відтак, у відповідача відсутні підстави для здійснення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки від 02.03.2020 № 96, виданої після ухвалення судового рішення.
У надісланих до суду відзивах на апеляційну скаргу представник позивача категорично заперечував проти задоволення її вимог, як безпідставних та необґрунтованих.
Стверджував, що рішення суду у справі № 520/3866/19 в частині стягнення боргу у сумі 576439 грн 65 коп. за відповідача виконав інший розпорядник бюджетних коштів, а саме Державне казначейство України, яке не є співвідповідачем  по цій справі, а ГУ ПФУ в Харківській області досі не погасило борг перед казначейством.
Щодо виконання судового рішення в частині зобов`язання відповідача здійснити в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області, пояснив, що борг з виплати довічного грошового утримання в цій частині станом на дату подачі відзиву не сплачено в повному обсязі, а саме жодного перерахунку та виплати не здійснено.
Також послався на неправомірність дій державного виконавця по ВП № 6068783, який, не зробивши жодної виконавчої дії, закрив виконавче провадження, не зважаючи на те, що судове рішення є безстроковим, а у позивача не реалізовано та не втрачено право на перерахунок та виплату. 
Крім того, представником позивача наведено власний розрахунок недоплат довічного грошового утримання судді з 01.01.2019 до 22.02.2021 з урахуванням сплачених сум та компенсації, відповідно до якого борг станом на вересень 2021 року складає 1768543,1 грн. У жовтні 2022 року після звернення до Ради суддів України позивачу була видана остання пожиттєва довідка №96 від 26.10.2021, з урахуванням якої, загальний борг станом на вересень 2022 року з компенсацією склав 5013356,3 грн.
Додатково зауважив, що судове рішення в частині стягнення судових витрат в розмірі 5640 грн залишається невиконаним, що було встановлено в оскаржуваній ухвалі від 23.05.2023.
Повідомив, що ОСОБА_1 (позивач) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 (його представник та син позивача) є єдиним спадкоємцем, що підтверджується з витягу з реєстру спадкових прав. Відтак, у суду відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.
З огляду на вказане, враховуючи невиконання відповідачем судового рішення протягом 4 років, вважає, що наявні підстави для накладення штрафу на керівника відповідача в порядку ст.382 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з протоколом призначення від 03.03.2020 (т. 5, а.с. 252) з 01.02.2018 до 31.12.2018 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 пенсійним органом обчислювався з урахуванням довідки, що видана Апеляційним судом Луганської області від 08.04.2019 № 5/175/2019 (розмір винагороди з 01.01.2018 – 31.011,20 грн) в розмірі 27910,08 грн (з урахуванням підвищення «дитині війни» в розмірі 66,43 грн. – 27976,51 грн).
З протоколу призначення від 02.09.2019 (т. 5, а.с. 247, 254) вбачається, що з 01.01.2019 розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислюється з урахуванням довідки, що видана Апеляційним судом Луганської області від 08.04.2019 №5/176/ НОМЕР_2 (розмір винагороди з 04.12.2018– 46516,80 грн) в розмірі 41865,12 грн (з урахуванням підвищення «дитині війни» в розмірі 66,43 грн – 41931,55 грн).
Дослідивши наявний в матеріалах справи протокол з підсистеми «Призначення та виплати пенсії» від 03.03.2020 (т. 5, а.с. 256-257, 262) суд зазначив, що пенсійним органом з 01.02.2019 проведений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки, що видана 08.04.2019 Апеляційним судом Луганської області за №5/177/2019 (розмір винагороди з 01.01.2019 – 50714,40 грн) в розмірі 49943,52 грн (з урахуванням підвищення «дитина війни» в розмірі 66,43 грн – 50009,95 грн).
З посиланням на положення Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, в редакції чинній на час звернення позивача до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою від 11.04.2019, суд зазначив про відсутність підстав у пенсійного органу для врахування при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 довідки, яка видана 08.04.2019 Апеляційним судом Луганської області за № 5/176/2019 (розмір винагороди з 04.12.2018 – 46516,80 грн), оскільки перерахунок його щомісячного довічного утримання, згідно вказаного Порядку, повинен проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, тобто з 01.01.2019, а розмір суддівської винагороди з 01.01.2019 змінився і складав 50714,40 грн (див. довідку за № 5/177/2019).
Зміни, що внесені до п. 4 розділу П Порядку Постановою Пенсійного фонду № 6-1 від 07.06.2019, набули чинності 09.08.2019, тобто після прийняття Харківським окружним адміністративним судом 24.07.2019 рішення у справі № 520/3866/19.
Також, після прийняття Харківським окружним адміністративним судом 24.07.2019 рішення у справі № 520/3866/19, а саме - 15.08.2019, пенсійним органом прийнято рішення про відмову у здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої 08.04.2019 Апеляційним судом Луганської області №5/177/2019.
Судом встановлено, що на час розгляду справи судове рішення у справі не виконане лише в частині проведеного судом розподілу судових витрат по справі, а саме, в частині стягнення 5640 грн на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування, понесених ним судових витрат.
За повідомленням Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 08.10.2021 04-19/6424 (т. 6, а.с. 53) перерахування коштів у сумі 5640 грн. на користь ОСОБА_1 за пред`явленим виконавчим листом буде здійснюватися Казначейством України за черговістю надходження такого виконавчого документа в межах бюджетних асигнувань, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
05.06.2020 на рахунок позивача у банку згідно із судовим рішенням надійшли кошти у розмірі 576 439,65 грн на виконання судового рішення у цій справі, що не спростовується позивачем (т. 6, а.с. 33).
При обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 05.09.2014 та у подальшому пенсійним органом врахована довідка Апеляційного суду Луганської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що видана на підставі особових рахунків: січень-червень 2013 року у розмірі 20187,20 грн. Пенсійним органом здійснений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які видані Апеляційним судом Луганської області за № 5/630/2018 і № 5/631/2018 від 26.04.2018, а також на підставі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, які видані 08.04.2019 Апеляційним судом Луганської області за № 5/175/2019 і за № 5/177/2019.
Визнаючи звіт, поданий ГУ ПФУ у Харківській області про виконання Харківського окружного адміністративного суду 24.07.2019 у справі № 520/3866/19 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, суд першої інстанції, врахував, що станом на час його подання до суду поточний стан виконання судового рішення свідчить про те, що рішення не є виконаним у повному обсязі, зокрема в частині проведеного судом розподілу судових витрат по справі, а саме, стягнення 5640 грн на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування, понесених ним судових витрат.
Залишаючи без розгляду клопотання позивача про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ України в Харківській області, суд першої інстанції, керуючись абз. 10 ч. 1 та ч. 2 ст. 167 КАС України, виходив з того, що позивачем не надано доказів направлення клопотання про накладення штрафу на керівника ГУ ПФ України в Харківській області з додатками відповідачеві.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
На виконання приписів статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів". 
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1, 2 ст.55, ч.ч.1 та 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
У справі “Сорінг проти Об`єднаного Королівства” від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України). 
Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Колегія суддів зазначає, що підставою для неприйняття звіту про виконання судового рішення у справі № 520/3866/19, поданого ГУ ПФУ в Харківській області, слугувало невиконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019, в частині стягнення 5640 грн на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування, понесених ним судових витрат.
Відповідно до частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. 
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. 
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 було затверджено «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі - Порядок).
Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають приймати такі рішення.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Як вбачається з матеріалів справи, за повідомленням Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 08.10.2021 № 04-19/6424 (т. 6, а.с. 53) перерахування коштів у сумі 5640 грн на користь ОСОБА_1 за пред`явленим виконавчим листом буде здійснюватися Казначейством України за черговістю надходження такого виконавчого документа в межах бюджетних асигнувань, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.
Крім того, відповідачем до апеляційної скарги надано лист Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області від 31.05.2023 № 04-20-06/2567, яким на запит відповідача від 26.05.2023 щодо стану виконання виконавчого листа, виданого Харківським окружним адміністративним судом 20.11.2019 по справі № 520/3866/19 про стягнення судового збору в розмірі 5640,00 грн з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_3 , повідомлено, що заява разом з виконавчим листом зареєстровані 21.11.2019 за номером 10-13338, розглянуті та прийняті по виконання. Оскільки, наразі управління не має відповідних бюджетних призначень за програмою (КПКВ 3504040) та забезпечує лише передачу відомостей та документів до Казначейства України судовий збір в розмірі 5640,00 грн ОСОБА_4 не було сплачено.
З наведеного слідує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 в повному обсязі не було виконано відповідачем. При цьому, відсутність бюджетних призначень за відповідною програмою не є підставою для визнання судом факту повного виконання судового рішення.
Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника позивача на невиконання відповідачем судового рішення від 24.07.2019 з підстав невиплати перерахованого довічного грошового утримання судді  з 01.01.2019, оскільки резолютивна частина судового рішення містить зобов`язання відповідача здійснити в повному обсязі перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від грошової винагороди працюючого судді до припинення права на такий перерахунок, на підставі довідок про розмір грошової винагороди судді на відповідній посаді та вислуги років, виданих Апеляційним судом Луганської області, відтак жодних посилань на забов`язання нарахувати та виплатити відповідні суми, у відповідних розмірах, про недоотримання яких стверджує представник позивача, вказане судове рішення не містить.
Колегія суддів критично ставиться до наведених представником позивача розрахунків, як доводів на підтвердження невиконання рішення суду, оскільки останні є суб`єктивними, вчиненими на власний розсуд з включенням компенсації, яка не була присуджена позивачу, а відтак не є доказами невиконання судового рішення.
Також варто зазначити, що на думку представника ОСОБА_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19 не виконується з підстав не здійснення перерахунку за довідкою № 96, однак вказаній позиції було надано оцінку судом апеляційної інстанції в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2021 по справі № 520/3866/19, відповідно до якої, обґрунтування невиконання рішення суду, наведені позивачем, виходять за межі його прав, вирішених у судовому порядку у справі № 520/3866/19, оскільки стосуються тих періодів перерахунків, які виникли після вирішення справи № 520/3866/19 за довідками, які видано у 2020 році, що є самостійними та окремими правовідносинами. Відтак, у відповідача відсутні підстави для здійснення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідок, виданих після ухвалення судового рішення.
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання представника позивача на неправомірність дій державного виконавця по виконавчому провадженню № 6068783, оскільки предметом розгляду даної справи є звіт ГУ ПФУ в Харківській області про виконання судового рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що оскільки наданими відповідачем до матеріалів справи доказами не підтверджується виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 по справі № 520/3866/19 в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неприйняття звіту, поданого ГУ ПФУ в Харківській області, та визнання його таким, що не підтверджує виконання судового рішення.
Слід зазначити, що часткове виконання судового рішення, без подальших дій з боку відповідача, спрямованих на повне його виконання, жодним чином не свідчить про неможливість застосування заходів судового контролю, в порядку визначеному ст. 382 КАС України та не може бути підставою для відмови у її задоволенні в розумінні вказаної статті.
Суд апеляційної інстанції враховує, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 0640/3719/18 та від 11 червня 2020 року у справі №640/13988/19.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає обставин, які б давали підстави ставити під сумнів правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 01.06.2023 по справі № 520/3866/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій