Ухвала
16 серпня 2023 року
м. Київ
справа № 646/1200/22
провадження № 51-3708 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                           ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок суду апеляційної інстанції щодо нього, 
встановив:
16 червня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 на вирок суду першої інстанції та вирок суду апеляційної інстанції щодо нього.
Ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання. 
На виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду засуджений подав касаційну скаргу. 
Суд, перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , дійшов висновку про те, що його скаргу слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 20 червня 2023 року в зв`язку з невідповідністю його скарги статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), якою передбачено, що у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Зокрема, в цій ухвалі вказано на те, що зі змісту касаційної скарги та змісту судових рішень щодо ОСОБА_4 , які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень (єдиний унікальний номер судової справи 646/1200/22) вбачалося, що вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року щодо ОСОБА_4 був переглянутий в апеляційному порядку та вироком Харківського апеляційного суду від 21 березня 2023 року скасований в частині призначеного  ОСОБА_4 покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, проте, у мотивувальній частині своєї касаційної скарги засуджений послався на вирок Апеляційного суду м. Харкова від 21 березня 2023 року, чим допустив суперечності в касаційній скарзі, що позбавляло суд касаційної інстанції можливості визначитись з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги засудженого. 
Залишаючи без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , Суд в ухвалі також зазначив про те, що у касаційній скарзі засуджений просив розглянути його кримінальну справу та призначити менш суворе покарання, ніж те, яке є на даний момент, що не узгоджувалося з вимогами статті 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
У пункті 3 частини 2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено судове рішення, що оскаржується. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 червня 2023 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не дотримався зазначених положень КПК. 
Так, у касаційній скарзі потерпілий знову допустив суперечності, зокрема у вступній частині касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 вказує, що касаційна скарга подана на вирок Харківського апеляційного суду м. Харкова, при цьому не зазначає дату постановлення судового рішення, а прохальна частина касаційної скарги взагалі не містить назви суду, який постановив вирок та який, на думку засудженого, необхідно скасувати, як і не містить дати постановлення цього судового рішення.
Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Проте, у касаційній скарзі на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 просить залишити в силі вирок суду першої інстанції, а вирок суду апеляційної інстанції скасувати за недостатністю доказів та особистих неприязних мотивів прокурора. 
Відтак, засуджений ОСОБА_4 знову не сформулював прохальну частину касаційної скарги у відповідності до вимог статті 436 КПК. 
Водночас, колегія суддів зауважує, що залишаючи касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд ухвалою від 20 червня 2023 року надав засудженому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання цієї ухвали.
Згідно з розпискою, надісланою установою, в якій засуджений відбуває покарання, 30 червня 2023 року ОСОБА_4 отримав копію вказаної ухвали суду касаційної інстанції. 
Однак, на виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на усунення недоліків лише 18 липня 2023 року, що також вбачається зі змісту інформації, наданої працівником ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», про те, що в особовій справі засудженого ОСОБА_4 міститься   талон-підтвердження, відповідно до якого, 18 липня 2023 року від засудженого ОСОБА_4 прийнято конверт у запечатаному вигляді для надсилання до Верховного Суду, тобто поза межами встановленого п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини 3 статті 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки в установлений касаційним судом строк засуджений не усунув недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі суду касаційної інстанції, то його касаційна скарга, з урахуванням положень пункту 1 частини 3 статті 429 КПК, підлягає поверненню.
На підставі викладеного, враховуючи положення статті 115КПК та керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4  на вирок суду апеляційної інстанції щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                    ОСОБА_3