УХВАЛА

04 вересня 2023 року
м. Київ
справа №140/10425/21
адміністративне провадження №К/990/28031/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів: Єресько Л.О.,  Білак М.В., 
перевіривши касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №140/10425/21 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 04 серпня 2021 року, в якому просив: 
- скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №77-9 від 12 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 04 серпня 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №78-4 від 19 вересня 2019 року про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту; 
- визнати протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди шляхом надання Вищій кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури кваліфікаційної справи ОСОБА_1 , яка містить у собі персональні дані ОСОБА_1 ; 
- зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Волинської області утриматися від поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 04 серпня 2021 року №VІІІ-016/2021 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №77-9 від 12 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 04 серпня 2021 року №VІІІ-017/2021 про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області №78-4 від 19 вересня 2019 року про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту. 
Визнано протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області щодо поширення персональних даних ОСОБА_1 без його згоди шляхом надання Вищій кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури кваліфікаційної справи ОСОБА_1 , яка містить у собі персональні дані ОСОБА_1 . 
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури подала касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2023 року касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17  листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №140/10425/21 повернуто особі- яка її подала.
14 серпня 2023 року касаційна скарга Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури повторно надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи судові рішення, відповідач посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Скаржник зазначає про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі №9901/415/18, від 18 грудня 2018 року у справі №9901/657/18, від 14 грудня 2020 року у справі №640/12695/19, від 31 березня 2021 року у справі №640/17408/19.
На думку скаржника, висновки Верховного Суду у вищезазначених справах, зроблені у правовідносинах, які не є подібними правовідносинами, що розглядаються у дані справі.
Перевіривши такі доводи скаржника, Суд звертає увагу, що відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 р. у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).
Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
В той же час, Верховним Суду наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України скаржнику необхідно не лише зазначити конкретну норму права щодо застосування якої Верховний Суд має відступити від раніше прийнятого висновку, а також зазначити, як саме на його думку необхідно застосовувати цю норму права та належним чином обґрунтувати наявність необхідності такого відступлення.
В той же час, обґрунтовуючи підстави для відступлення від такої позиції скаржник фактично посилається на те, що правова позиція, яку використав суд висловлена в справах за різних правовідносин.
Верховний Суд зазначає, що заявник касаційної скарги довільно ототожнює поняття необхідності відступлення від висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах з нерелевантністю їх застосування судом до спірних правовідносин, а нормативно-правового обґрунтування відступлення не наводить.
З огляду на викладене, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 2 частини четверту статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі. 
Разом з цим скаржник посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктами 1 та 3 частини другої статті 353 КАС України. 
Відповідно до пунктів 1 та 3 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328  цього Кодексу; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Верховний Суд наголошує, що доводи про порушення судом норм процесуального права, передбачених пунктом 1 частиною другою статті 353 КАС України, мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висновками судів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеним. 
Проте перевіркою Верховним Судом змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Отже, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України як на підставу касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у цій справі. 
Щодо пункту 3 частини другої статті 353 КАС України скаржник зазначає про відхилення судом першої інстанції  заяви про залишення позовної заяви (позову в частині) без розгляду, клопотання про передачу справи на розгляд іншого адміністративного суду; клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Насамкінець заявник касаційної скарги посилається на пункт 4 частини третьої статті 353 КАС України. 
Так, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі; 
Разом з касаційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
В цьому клопотанні зазначено, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30  травня 2023 року відповідачем отримано 31 травня 2023 року, що підтверджується роздруківкою листа Восьмого апеляційного адміністративного суду електронної пошти Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. 
30 червня 2023 року Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури звернулась до Верховного Суду з первиною касаційною скаргою на судові рішення у цій справі, проте ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2023 року касаційну скаргу повернуто заявникові. 
Як зазначає відповідач, суд касаційної інстанції роз`яснив, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом. 
З огляду на викладене, слід зазначити наступне. 
Відповідно до частини першої та другої статті 329 КАС України   касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
До касаційної скарги додано роздруківку листа Восьмого апеляційного адміністративного суду електронної пошти Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури щодо отримання останнім рішення суду апеляційної інстанції 31 травня 2023 року.
Як встановлено Верховним Судом за допомогою КП «Діловодство спеціалізованого суду»,  скаржник звернувся до суду касаційної інстанції з первинною касаційною скаргою на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №140/10425/21 засобами поштового зв`язку 30 червня 2023 року, тобто в межах строку, встановленого статтею 329 КАС України.  
Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2023 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Колегія суддів зазначає, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень, що передбачено статтею 329 КАС України.
Згідно з частиною третьою статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених  частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
Отже, враховуючи повторне подання касаційної скарги до Верховного Суду після повернення первинної скарги без зайвих зволікань, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження. 
Проте аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності надання документа про сплату судового збору.
Зі скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що позивач у цій справі є фізичною особою, який звернувся до суду в 2021 році. Рішеннями судів попередніх інстанцій, що оскаржуються в касаційному порядку, задоволено три позовні вимоги немайнового характеру.
Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»,   ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 гривні.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 5448,00 грн (200% від 908,00 грн (2270,00*0,4))*3 за три позовні вимоги немайнового характеру. 
Отже, заявнику касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5448,00 грн.
Реквізити для сплати судового збору: 
отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; 
рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007; 
код ЄДРПОУ: 37993783; 
код класифікації доходів бюджету: 22030102; 
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); 
найменування додатку, збору, платежу: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; 
призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом                     _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)", номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Згідно із частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.
Керуючись статтями 329, частиною другою, третьою статті 332 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про поновлення строку задовольнити.
Поновити Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури строк на касаційне оскарження рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №140/10425/21. 
Касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2023 року у справі №140/10425/21 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Надати скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
Л.О. Єресько 
 М.В. Білак 
Судді Верховного Суду